HOLOCAUST este termenul folosit pentru a raspandi credinta
ca 6 milioane de evrei au fost ucisi de germani in timpul celui de-al doilea razboi mondial,
in primul rand, prin gaze in camere de gazare improvizate,
deghizate inselator in camere de dus.
Aceasta relatare este adesea repetata la Hollywood, de catre mass-media
si in sistemele scolare publice.
Cu toate acestea, o miscare in crestere, formata din oameni de stiinta curajosi, istorici, ingineri,
jurnalisti si alti activisti ai discursului liber,
au investigat povestea oficiala a Holocaustului corect politic
si au considerat ca este exagerat si chiar fals.
Acesti oameni curajosi sunt astazi numiti revizionisti,
dar sunt adesea numiti de catre mass-media negationistii holocaustului.
Aceasta tehnica de etichetare este folosita pentru a descuraja discursul
si discutiile despre acest subiect controversat.
Acesti revizionisti nu contesta faptul ca evreii au fost persecutati,
lipsiti de drepturi civile, deportati, internati si fortati sa lucreze
in lagarele de concentrare sau ca evreii au murit in acele tabere
si in ghetouri in timpul razboiului, cand bolile au devenit o problema majora.
Nici nu contesta ca acei partizani comunisti criminali,
care majoritatea erau evrei,
au fost de asemenea ucisi prin impuscare si spanzurare in timpul razboiului.
Revizionistii nu le neaga acestor evrei
si altor victime ale razboiului demnitatea lor.
Ei nu neaga amintirea victimelor
si nu neaga manifestarile de compasiune pentru nici una dintre victime.
Indiferent cum au murit, fiecare dintre aceste decese a fost o tragedie
la fel ca moartea altor milioane din timpul acestui razboi oribil.
Milioane de oameni, in mare parte europeni,
au suferit si a murit de morti oribile pe campurile de lupta,
in marea libera si in orasele bombardate cu foc in timpul unui razboi
care cu siguranta nu s-ar fi intamplat niciodata
daca evreimea internationala nu ar fi declarat razboi Germaniei in 1933.
Dovezile folosite de revizionisti
impotriva naratiei oficiale a Holocaustului sunt numeroase.
Vom trece acum prin unele dintre cele mai convingatoare dintre ele.
In timpul celui de-al doilea razboi mondial, dusmanii au fost internati in lagarele de concentrare
pentru a evita incercarile subversive impotriva natiunii.
Ca de exemplu, dupa atacul de pe Pearl Harbor, peste 100.000 de japonezi
care locuiau pe coasta Pacificului au fost internati de presedintele democrat Roosevelt
fara alta crima decat ce de a fi nascut japonez.
Ordinul executiv 9066, semnat de presedintele Franklin Delano Roosevelt,
a fost emis pe baza unei premize conform careia orice persoana de origine japoneza, germana si italiana
nu putea fi de incredere si trebuia tratata ca un inamic.
Au fost priviti nu ca niste oameni obisnuiti,
ci ca o amenintare care trebuie tratata aspru.
Astfel, mii de americani de etnie japoneza, italiana si germana
au fost mutati cu forta si aruncati in lagarele de concentrare americane.
Unii au fost chiar obligati sa-si abandoneze propriile case si afaceri.
Cu ajutorul trenurilor, au fost expediati in lagarele de concentrare
la o mii de mile distanta.
Au fost amplasati in interiorul gardurilor din sarma ghimpata
unde mitralierele se indreptau spre ei dinspre turnurile de veghe.
Au dormit in cazarmile infestate cu gandaci
si li s-au refuzat medicamente, adapost si consumabile adecvate.
Acum, aveam acest gard de legatura, inlantuit in jurul taberei,
si am locuit, poate la un sfert de bloc distanta de gard,
iar gardul era pazit de soldati
care mergeau inainte si inapoi cu armele pe umeri.
M-am urcat pe gard si am auzit un zgomot in iarba.
Am fost intr-adevar nelinistit pentru ceea ce era in afara gardului.
Si gandindu-ma: „Stii, obisnuiam sa fac asta”.
Centrele de relocare nu sunt normale si, probabil, nu pot fi niciodata.
Viata de acasa este perturbata.
Legea lui Roosevelt cu privire la razboi a restrictionat libertatile
si a solicitat carti de identitate pentru acesti prizonieri.
Nici unul dintre acesti detinuti nu a fost compensat vreodata pentru pierderea proprietatii
sau pentru timpul petrecut in lagarele de concentrare.
Nu li s-au platit reparatii de razboi si nu li s-au dedicat filme.
Afisele americane din al doilea razboi mondial
si alte materiale de propaganda erau centrate pe rasa,
ceea ce a transformat razboiul intr-un razboi de rasa.
Au bagat in capul publicului ca japonezii si germanii
erau ceva mai putin decat oamenii, ceva subuman, chiar asemanatori cu sobolanii.
Acestea au provocat numeroase atrocitati impotriva civililor in timpul razboiului
intrucat soldatul american a fost invatat ca acesti oameni nu erau nici macar oameni.
Toate taberele pe care le-au construit erau in locuri izolate.
Zeci de tabere s-au imprastiat in vestul american si de asemenea o pereche era in Arkansas.
Heart Mountain, Poston si Tule Lake au fost cele mai mari.
Lacul Tule a adapostit si pe cei a caror loialitate
guvernul a pus-o sub semnul intrebarii.
Autoritatea de relocare de razboi sau WRA le-a numit „Centre de relocare”.
Imi amintesc cand ei spuneau;
"Ei bine, esti internat pentru propria ta protectie."
Ei bine, ca si copil de 10-11 ani am stiut asta,
daca as fi aici pentru propria mea protectie,
de ce mitralierele se indreapta spre noi si nu spre exterior.
L-am auzit pe acest tanar tanar strigand si spunand...
dupa cum imi amintesc era ceva despre faptul ca nu-l pot tine acolo.
Ca era... era american.
Si a inceput sa paseasca spre exterior si paznicul,
care era probabil la vreo 15 metri de el,
l-a impuscat in stomac.
Taberele de concentrare nu erau ceva neobisnuit la acea vreme.
Finlanda si chiar Suedia neutra au internat comunisti
in lagarele de concentrare, intrucat comunistii nu puteau fi de incredere.
Dar au fost finantatorii evrei britanici,
primii care au inventat lagarele de concentrare pentru buri in octombrie 1899,
cand au cautat aur si diamante in Africa de Sud.
In 1933, cand evreii internationali declarau razboi Germaniei,
ei s-au stabilit formal ca un dusman al Germaniei,
care in conformitate cu dreptul international,
dadea Germaniei dreptul legal de a dezarma si interna evreii germani.
Dupa incercarile repetate de subversiune, crime
si in teroare impotriva poporului german,
evreii s-au transformat in dusmani ai natiunii germane.
Socialistii-nationalisti considerau in mod logic evreii
drept o amenintare directa pentru securitatea nationala.
Evreii erau excesiv de suprareprezentati in subversiunea comunista.
Evrei cu inclinatii internationaliste, comuniste, sioniste si talmudice
functionau in esenta ca o a cincea coloana
si ca un cal troian in Germania,
incercand sa destabilizeze tara pentru ca bolsevicii sa o preia.
Germanii stiau despre fortele evreiesti
din spatele Revolutiei bolsevice din Rusia
si despre teroarea rosie care a urmat.
Germania ar fi fost urmatoarea pe linie,
si daca germanii nu-i opreau pe bolsevicii evrei,
intreaga Europa ar fi cazut.
Asadar, acesta este motivul pentru care comunistii, cea mai mare parte dintre ei fiind evrei,
au fost internati in lagarele de munca,
pentru a obtine o munca utila de la ei in timpul razboiului
pana cand puteau fi deportati.
Benjamin Freedman a fost evreul care s-a luptat de unul singur cu mafia criminala supremacista evreiasca.
„Cand Germania si-a dat seama ca evreii erau responsabili pentru infrangerea ei,
au avut in mod natural resentimente.
Dar nici un fir de par de pe capul vreunui evreu nu a fost clintit. Nici un singur fir de par.
Profesorul Tansill de la Universitatea Georgetown,
care a avut acces la toate actele secrete de la Departamentul de Stat,
a scris in cartea sa si a citat dintr-un document al Departamentului de Stat
scris de Hugo Schoenfelt, un evreu pe care Cordell Hull l-a trimis in Europa in 1933
sa cerceteze asa-numitele tabere ale prizonierilor politici.
Si a scris inapoi ca i-a gasit in stare foarte buna.
Aveau o forma excelenta; toata lumea era tratata bine.
Si ca erau pline de comunisti.
Ei bine, multi dintre ei erau evrei, pentru ca evreii erau
cam 98% dintre comunistii din Europa de atunci.
Au fost si cativa preoti, slujitori si lideri ai muncii,
masoni si altii care aveau afiliatii internationale ".
Tifosul, o boala fatala cauzata de bacteriile Rickettsia,
a distrus armate, atat in primul razboi mondial, cat si din cel de-al doilea razboi mondial,
si de asemenea, a revendicat viata prizonierilor din lagarele de munca.
Tifosul a fost intotdeauna legat de razboaie si de conditii aglomerate,
si este raspandit de paraziti externi, cum ar fi paduchii, puricii si capusele.
Detinutii din lagarele germane
vor avea parul deparazitat prin dusuri chimice
sau parul barbierit.
Hainele si incaltamintea au fost de asemenea aruncate si inlocuite.
Zyklon B a fost un insecticid si un pesticid
care a ucis paduchii care purtau tifosul.
Acest produs chimic a fost utilizat pentru a imbunatati sanatatea detinutilor si pentru a reduce,
nu pentru a creste mortalitatea din tabara.
Zyklon a fost folosit in scop igienic. Uciderea parazitilor, nu a evreilor(evreii nefiind paraziti_Doamne fereste_NT).
Camerele de gaz aveau imbracaminte pusa in ele, nu oameni.
Erau pentru igiena, nu erau pentru omucideri.
Iar presupusele camere de gazare omucidale despre care se scrie in carti,
in manuale uriase despre Holocaust,
acestea nu aveau nici o crestere a cianurii in pereti
peste nivelul normal al fundalului.
Si este o concluzie al naibii de simpla.
Zyklon B a fost produs de compania germana Degesch.
A fost folosit din 1929 si in Statele Unite
de catre Serviciul de Sanatate Publica din SUA la granita cu Mexicul
pentru deparazitarea si dezinfectarea imigrantilor mexicani
care treceau de la Juarez la El Paso.
Ulterior s-a utilizat DDT-ul ca o substanta chimica mai eficienta.
In timpul sfarsitului razboiului,
atentatele teroriste aliate au distrus majoritatea oraselor germane,
infrastructura, alimente si aprovizionare cu apa, cai ferate si fabrici de medicamente.
Taberele de munca nu mai puteau fi aprovizionate cu alimente adecvate
iar situatia din Germania s-a deteriorat rapid,
si epidemii mortale de tifos au izbucnit in lagarele de internare din Germania.
In consecinta, multi dintre prizonieri nu au putut fi hraniti
si au fost lasati sa moara de foame.
Cand fortele aliate au traversat Germania,
au vazut semnele de avertizare in afara lagarelor.
„Nu intrati, epidemie de tifos”.
Pericol! Tifos!
PRAFUL IMPRASTIE TIFOSUL CU 5 MPH
Dupa eliberarea lagarelor,
au fost intampinati de o scena groaznica cu prizonieri bolnavi in ultimele etape ale tifosului
si de gramezi de cadavre si corpuri emaciate.
Pana atunci, majoritatea prizonierilor au murit
sau mureau prin infometare sau tifos.
Aliatii au fost socati si ingroziti sa gaseasca conditiile nefaste
produse de campaniile lor de bombardament.
Chiar si dupa ce Aliatii au eliberat lagarele,
mii de prizonieri au murit ca mustele.
De fapt, rata mortalitatii la Bergen-Belsen
a crescut efectiv dupa ce britanicii au preluat tabara.
Filmarile din tabara au fost apoi inregistrate si prezentate comunitatii internationale
iar Germania va fi din nou atacata si invinovatita.
Regretatul doctor Russell Barton a fost unul dintre primii medici britanici
care au sosit in lagar la 2 mai 1945.
Ai fost pe scena din Belsen ca tanar student la medicina.
Da, am mers cu un grup de studenti la medicina.
Am ajuns la Belsen pe 2 mai 1945,
si am fost prima data in tabara pe 3 mai.
Himmler a ordonat predarea lagarului taberei la 11 aprilie pentru a opri tifosul,
care a fost o epidemie raspandita in toata Europa.
Au venit britanicii; a intrat o divizie de tancuri
pe 15 aprilie la ora trei,
si au facut tot posibilul pentru a-i separa
pe cei doar infectati de tifos de cei muribunzi.
Cati oameni erau in tabara la acea vreme
cand britanicii au preluat tabara?
Cred ca au fost vreo 57 sau 60 de mii.
Britanicii au bombardat tot, iar americanii, se deplasau pe drumuri.
Asadar, a obtine mancare acolo a fost extrem de dificil.
Alimentarea cu apa a devenit contaminata cu canalizarea
iar administratia lagarului s-a stricat mai mult sau mai putin.
Chiar daca, sa spunem, administratia germana a taberei ar fi depus eforturi maxime,
si li se daduse totul la indemana, ar fi putut impiedica asta?
La acea vreme nu exista nicio leac pentru tifos.
Britanicii au pus DDT, care este un insecticid,
peste tot si pe toata lumea,
si in acest fel, cred, tifosul era indiguit.
Dar era un mare pericol. Oamenii nu si-au dat seama ca era tifos.
A fost... Presupun ca 50, 60 la suta dintre oameni au murit de tifos.
De ce sunt aceste corpuri goale? Adica, unii dintre ei sunt atat de emaciati.
De ce nu au hainele lor?
Ei bine, au facut-o. Cand au fost impinsi in afara colibelor, aveau hainele imbracate.
Dar hainele erau atat de rare - totul era rar -
ca detinutii sa se grabeasca imediat si sa le scoata toate hainele,
pentru ca era pacat sa le risipeasca. De aceea, erau goi.
Ai vazut, cand ai ajuns acolo la doua saptamani de la preluarea armatei britanice,
vre-o dovada a camerelor de gazare,
la modul in care propaganda a spus ca aveau germanii in aceste tabere?
Sau s-a facut vreo afirmatie in acest sens?
Nu. Nu cred ca s-a crezut vreodata ca exista vre-o camera de gazare in Belsen-Bergen.
Oamenii mureau cate 500 pe zi, apropo, o rata de 500 pe zi.
- Chiar si sub administratia britanica... - Sub administratia britanica, da.
Si ce se intampla mai ales,
era ca soldatii englezi le dadeau oamenilor mancarea,
oamenii fiind infometati aveau stomacul foarte subtire.
Stomacurile aveau sa plesneasca si aveau sa moara.
Detinutii au spus ca conditiile de acolo, asta au spus detinutii,
conditiile nu au fost prea grele pana la sfarsitul anului 44.
Si ce este atunci cu aceasta imigrare in masa...
Doar pana la momentul in care au mai adaugat inca 50.000, complet 50.000, desigur...
Am citit carti in limba germana si nu sunt sigur daca este corect sau nu,
dar Marea Britanie si-a incalcat o promisiune acelor soldati de a-i lasa
.......si ca a existat un tratament destul de prost
din partea unora dintre soldatii britanici impotriva celor germani.
Nu stiu unde l-ati citit, pentru ca nu am stiut niciodata unde sa le gasesc,
dar am inteles ca majoritatea dintre ele au fost eliminate.
Asta m-a suparat cu adevarat, pentru ca m-am gandit
luptam un razboi pentru idealuri si toate astea.
Si cel mai necinstit lucru,
oferirea unui contact sigur inapoi spre Aliati.
???
Ati fost acolo in perioada cand buldozerele erau prezente de fapt
punand aceste corpuri in morminte, in aceste transee lungi pe care le-am vazut?
Buldozerele... cadavrele erau aruncate. Ar fi pus...
un camion care se plimba in fiecare zi si ridica cadavrele din afara colibei,
si apoi le vor duce acolo unde buldozerul a sapat mormantul,
si-i aruncau in mormant.
Si toti am fost pusi in ceea ce ne-a folosit... cum arata o mare mare baie,
Banuiesc, pentru ca aveau aceste chestii de dus in varf.
Si eram bagati in banci, eram cu totii blocati, batrani si tineri.
Bineinteles, sexele erau separate, asa ca toti trebuia sa stam la rand.
Si ceea ce s-a intamplat pana la urma este ca a plouat din dusuri.
A plouat cu apa si sapun peste noi,
iar motivul pentru asta era ca trebuia sa fim deparazitati.
Eram atat de plini de paduchi.
Parul nostru ne-a fost taiat si a plouat cu apa si sapun peste noi.
Nu-mi amintesc daca au existat prosoape,
deci cand aud despre camerele de dus si de Holocaust si toate astea,
stiu exact ce a fost.
Asta a fost sapun si apa care ploua pe noi pentru a ne deparazita.
Asta a fost.
Si de unde a aparut povestea ca acelea erau camare de dus periculoase;
nu stiu, asta trebuie sa fi iesit din propaganda rusa.
Deci este ca Stephen Spielberg... toata lumea din lista lui Schindler...
asteapta sa intre gazul.
Da, tot ce a fost... a fost apa cu sapunul curgand peste noi,
si aceasta mare, mare... am numit-o Banya,
- care este un cuvant rusesc pentru toaleta. - Baie.
Baia, da, dar era una mare, o baie comunala.
A fost uriasa, as spune, a fost...
Felul in care mi-o amintesc, desigur, eram mic,
dar modul in care mi-o amintesc, as spune ca a fost cel putin 30 pe 30.
Trebuie sa fi fost construita in acest scop, pentru a ne spala,
sa ne spalam ca si cainii.
La fel si pentru taierea parului. Vreau sa spun ca eram cu totii chemati...
pentru a opri paduchii, problema paduchilor pe care am avut-o.
Toata lumea avea paduchi in razboi.
Stii, vreau sa spun, asta era doar o chestie obisnuita ca toata lumea avea paduchi
atunci, desigur, a trebuit sa fim deparazitati si sa fim dusi in Germania.
- Deci evreii nu pot revendica statutul de victima unica... - Nu, ei nu pot.
Si cand aud povestile despre ei cum isi pierd parul;
mare lucru, niciunul dintre noi nu avea par.
- Deci, asta este... asta a fost acceptiunea mea... - Si ce zici de masinile pentru vite?
Ei bine, masinile pentru vite erau cam aceeasi poveste,
pentru ca ne consideram norocosi daca puteam calatori intr-o masina de vite.
Desigur, pentru ca atunci nu depindeam de cai,
nu trebuia sa mergem pe jos. Omule, era un lux sa mergi cu o masina de vite.
Si da, au fost inghesuiti de oameni si da, a fost foarte dificil,
stii, sa calatoresti asa. Adesea nu puteai sa stai, trebuia sa stai in picioare,
pentru ca eram inghesuiti. Adesea nu exista apa, nu exista mancare.
Asa a fost in acei ani. Oamenii erau agatati de acele masini de vite.
Cand vezi acele poze, asta ar fi putut fi cu noi.
Era asa in acei ani. Asta nu inseamna nimic.
La fel cand vezi paturile supraetajate.
Dumnezeul meu, aveam noroc daca aveam paturi supraetajate acolo unde trebuia sa dormim noaptea.
Inseamna ca nu trebuie sa dormim afara in zapada.
Si sincer, nu am auzit niciodata cu adevarat despre persecutia evreilor.
Stiam ca in Rusia se intampla executii,
dar in Germania, nu-mi amintesc macar o singura data
sa fi auzit de aceste povesti,
sau mai tarziu in America de Sud, pentru asta.
Trebuie sa ma lupt sa-mi gasesc amintiri chiar si pentru cel mai mic antisemitism.
Si a fost una dintre cele mai fericite perioade ale mele acolo, pentru ca au fost atat de amabili cu noi,
si atat de bine pentru noi si s-au jucat cu noi,
si ne-a dat jucarii si, stiti, sarbatoreau cu noi.
Si niciodata in toate acele vremuri
n-au facut ceva nepotrivit cu noi acesti tineri soldati, nimic nepotrivit cu noi. Nu.
Din razboi asta este cea mai fericita perioada a mea.
Documentele din lagarele germane arata un ordin pe care Heinrich Himmler,
seful lagarelor de concentrare, l-a emis la 28 decembrie 1942 cerand;
"Rata de deces din lagarele de concentrare trebuie sa fie redusa cu orice pret."
Taberele erau in principal fabrici
iar pierderea muncitorilor dauna productiei de razboi.
Inspectorul taberelor, Richard Glücks,
a raspuns ordinului lui Himmler din 20 ianuarie 1943:
„Fiecare mijloc va fi utilizat pentru a reduce rata de deces din lagar.”
Deja in 1937, mai multe ziare germane au anuntat ca
uciderea evreilor ar fi pedepsita cu moartea.
Joseph Reinhardt fusese condamnat la moarte
pentru uciderea unui negustor evreu, Abraham si a sotiei sale.
Crima a fost crima, indiferent de victima.
In lagare, erau birouri de reclamatii din lagar
unde detinutii puteau inregistra reclamatii sau puteau face sugestii.
Un sistem de disciplina stricta, atat pentru paznici cat si pentru detinuti,
cu pedeapse severe aplicate impotriva celor gasiti vinovati.
Daca vreun paznic ar ataca un prizonier, paznicul ar fi pedepsit pentru aceasta.
Adesea cu moartea. In lagar exista si o inchisoare
unde erau plasate persoanele periculoase sau criminalii.
SS-ul german l-a arestat pe comandantul lui Buchenwald, Karl Koch
in 1943 pentru maltratarea unor prizonieri.
Dupa o ancheta,
Koch a fost gasit vinovat de judecatorul Konrad Morgen si impuscat.
Savantul evreu Arno Mayer, profesor de istorie la Universitatea Princeton,
a recunoscut in cartea sa despre solutia finala din1988
ca mai multi evrei au pierit la Auschwitz ca urmare a tifosului
si alte cauze naturale, decat au fost executati.
Nu este nimic ucigator in ceea ce priveste cuptoarele de incinerare.
Multe cadavre au fost incinerate, deoarece Auschwitz era construit pe un teren mlastinos,
prin urmare, descompunerea cadavrelor ar fi otravit apa de baut prin tifos
si ar fi dus la raspandirea bolilor fatale.
Insula Ellis din SUA a avut dezinfectare similara
in instalatii de cremare exact ca cele din lagarele germane.
De fapt, procedurile din lagarele germane
erau in esenta aceleasi cu cele folosite la Insula Ellis de catre Statele Unite.
Au servit exact acelasi scop, pentru a impiedica raspandirea bolii.
Astazi in Statele Unite, utilizarea crematoriilor
este chiar mai comuna decat a fost vreodata in Germania de atunci.
Omorurile in masa si povestile cu gazele au luat nastere din rapoartele sovietice
oferite de mincinosii cunoscuti si de copartasii la genocid
din jurul lui Ilya Ehrenburg si a lui Joseph Stalin,
minciuna raspandita apoi de New York Times, detinut de evrei.
Povestea a fost raspandita la doar cateva ore dupa predarea Germaniei,
ceea ce a facut imposibil ca orice german acuzat in mod fals sa respinga pretentiile sovieticilor.
De fapt, nu exista dovezi stiintifice ca evreii au fost gazati.
Nu a existat nici o dovada a deceselor prin gazare.
Nu exista documente germane in care sa se identifice vre-o victima prin gazare.
Nici ordin de la Hitler.
Nu exista morminte comune de evrei gazati.
La Nürnberg, existenta camerelor de gazare nu a fost niciodata demonstrata.
Mii de documente secrete germane care se ocupa de lagarele de concentrare
au fost confiscate dupa razboi,
dar nici unul nu se refera la o politica sau la un program de exterminare.
Intr-o scrisoare catre Departamentul de Stat al SUA din 22 noiembrie 1944,
Crucea Rosie care a fost stationata in toate lagarele a declarat:
„Nu am reusit sa descoperim nici o urma
a instalatiilor pentru exterminarea prizonierilor civili ".
Vaticanul si Crucea Rosie au intervievat mii de detinuti eliberati din lagare
la sfarsitul razboiului cu privire la presupusele camere de gazare.
Raspunsul a fost intotdeauna acelasi: "Nu".
Insasi detinutii nu au vorbit despre ele.
Toate examenele chimice medico-legale au respins utilizarea Zyklon B
in presupusele camere de gazare homicidale.
Expertul american in tehnologii de executie Fred A. Leuchter a calatorit la Auschwitz
si a obtinut esantioane din presupusele camere de gazare.
El le-a testat si si-a publicat rezultatele.
Pe baza analizei chimice a probelor din pereti si a diferitelor argumente tehnice,
Leuchter a concluzionat ca locatiile cercetate
atunci nu au putut fi utilizate sau nu aveau cum sa fie utilizate,
sau sa fie considerate in mod serios ca au functionat ca si camere de gazare pentru executie.
Cu exceptia materialului video,
am adus aceleasi lucruri pe care le-as fi adus in mod normal
de la o inchisoare din Statele Unite, daca faceam un sondaj asupra echipamentelor lor.
Raportorul a fost acolo pentru a lua si a verifica masuratorile.
Desenele au fost facute la sit si apoi reproduse
cand ne-am intors in Statele Unite pentru a documenta tot ce am vazut.
Eu personal am facut fotografii si am produs
o multime de dovezi fotografice
a hardware-ului si instalatiilor pe care le-am gasit in Polonia.
Iar materialul video, care nu era un lucru normal pentru mine,
a fost introdus in document pentru a certifica faptul ca probele medico-legale
pe care le-am extras din instalatii, proba de control
de la instalatia numarul unu din Birkenau si toate celelalte probe
din presupusele camere de executie prin gazare,
au fost preluate si ambalate corespunzator pentru a fi prezentate laboratoarelor.
Am examinat facilitatile si am stabilit ca sunt incapabile
de sustinere a utilizarii gazului cu cianura de hidrogen in scopul
executiilor sau altfel. In plus,
ar fi necesar sa extrageti esantioanele, sa le returnati in Statele Unite
pentru testarea la un laborator independent, pentru a confirma, de fapt
ce mi-a indicat inspectia vizuala,
ca aceste instalatii n-au continut niciodata gaz de "hydrogen-cyanide".
Cerintele necesare in proiectarea unei instalatii
care contine un gaz extrem de exploziv si foarte otravitor;
impuneau sa aiba usi cu garnituri, fara geamuri, mijloace de a introduce gazul,
mijloace de a scoate afara gazul, ceva pentru incalzirea gazului
si a aerului pentru a mentine constant o temperatura corecta,
intrerupatoare rezistente la explozii, instalatii de iluminat etc.
Nici una dintre acestea nu a existat vreodata.
Vorbim despre cladiri din caramida si mortar fara caldura,
fara iluminat anti-explozie, fara usi etanse,
in unele cazuri fara usi,
si cu crematoariile care s-au deschis foarte aproape sau erau adiacente instalatiei.
Daca aceste instalatii ar fi fost utilizate drept instalatii de executie prin gazare,
arunci persoanele care ar fi operat instalatiile nu ar fi fost gazate mortal
in acelasi timp in care executatii care ar fi murit,
cu siguranta ca ar fi fost aruncate in bucati
cand gazul ar fi explodat de la o scanteie de la un comutator, caldura unui bec,
sau de la gazul care se apropie si intra in cuptorul crematoriului.
Vreau sa spun ca este doar o bataie de joc sa iei in considerare ca aceste facilitati
ar fi putut fi folosit drept camere de gazare.
Nici una dintre facilitatile examinate la Auschwitz, Birkenau sau altele,
nu ar fi putut sustine, si de fapt nici n-au sustinut vreodata
executii multiple in care se utilizeaza cianura de hidrogen,
monoxid de carbon sau orice alt gaz presupus sau faptic mortal.
Pe baza ratelor de utilizare maxime foarte generoase pentru toate presupusele camerele de gazare,
in total 16.093 de persoane pe saptamana,
si presupunand ca aceste instalatii ar putea sprijini executiile de gaz,
ar fi fost nevoie de 68 de ani
ca sa execute pretinsul numar de 6 milioane de persoane.
Promovarea acestor facilitati ca fiind capabile sa produca acea masa
de executii multiple sau chiar singulare,
nu este numai amuzanta, dar este si insultatoare pentru fiecare individ de pe aceasta planeta.
Germar Rudolf este un chimist care, in iarna anilor 1990 pana in 91,
in timp ce lucra la un doctorat in chimie,
la renumitul Institut Max Planck pentru Fizica Starii Solide din Stuttgart,
a inceput o investigatie stiintifica privind credibilitatea raportului Leuchter.
Analiza chimica detaliata a concluzionat ca:
"Acidul hidrocianic nu a fost utilizat
in cladirile in care se presupune ca au fost camere de gazare folosite pentru omucidere la Auschwitz ".
Raportul sau intareste constatarile lui Fred Leuchter.
Proeminentul inginer austriac, Walter Luftl a facut un raport
concluzionand ca utilizarea gazele omucidale era imposibila din motive tehnice
si pentru ca sunt incompatibile cu legile observabile ale naturii.
Raportul Luftl este o confirmare autoritara suplimentara
a descoperirilor lui Fred Leuchter.
Chimistul american de cercetare Dr. William B. Lindsey
a facut, de asemenea, examene atente ale presupusei camere de gazare.
Dupa 33 de ani de experienta ca chimist,
el a declarat si a afirmat sub juramant:
„Am ajuns la concluzia ca nimeni nu a fost ucis cu fara voie sau intentionat
cu Zyklon B in acest mod. Eu consider aceasta imposibil ".
Institutul criminalistic din Cracovia, Robert Faurisson, Frederick Toben,
John Ball, Carlo Mattogno, Jurgen Graf, Ernst Zundel, David McCalden
si multi altii care au efectuat si inspectii tehnice similare
in presupusele camere de gazare au ajuns la aceeasi concluzie.
Un revizionist evreu curajos pe nume David Cole
a realizat un documentar de ultima generatie numit „Cole in Auschwitz” in 1992.
Astazi, exista o multime de documentare de diferite lungimi,
de analize si de comentarii asupra lagarelor de munca din Germania.
In 1999, Richard Krege, inginer electronist calificat
impreuna cu o echipa de cercetatori a efectuat un examen de inalta tehnologie al solului
din presupusul lagar al mortii de la Treblinka.
Folosind un radar penetrant la sol timp de trei saptamani,
echipa a constatat ca terenul nu a fost niciodata deranjat
iar probele de baza nu au evidentiat nici un fel de cenusa.
Rezultatele obtinute arata cu 100% certitudine
ca gropile comune nu au existat niciodata in Treblinka sau Belzec.
Exista, de fapt, multe gropi comune in Est.
Totusi, aici s-au petrecut masacrele sovietice.
Astazi este bine stiut ca, de exemplu,
masacrul de la Katyn a fost comis de sovietici,
dar de asta au fost acuzati germanii dupa razboi.
Doctorul Charles Larson, unul dintre cei mai importanti patologi legali din America,
ca parte a unei echipe de investigare a crimelor de razboi, SUA,
a efectuat peste 1.000 de autopsii ale cadavrelor moarte in lagarele germane
si niciunul nu a aratat vre-o dovada a mortii prin gaze otravitoare.
Daca ar fi existat gaze ca monoxid de carbon sau cianura,
indicatiile ar fi fost extrem de dramatice si usor de vazut.
Cadavrele ar fi fost de un rosu ciresiu stralucitor.
Colorarea in albastru de Prusia produsa de cianura
n-a fost gasita pe zidurile din presupusele camere de gazare.
Doar in camerele de in deparazitare s-au gasit numeroase dovezi de gazare,
unde Zyklonul B era folosit pe haine si pe lenjerii de pat pentru a opri raspandirea tifosului.
Curatorul muzeului Auschwitz a recunoscut ca sovieticii
au creat camera de gazare
dupa razboi, prin modificarea unui adapost antibomba german.
In adapostul impotriva bombelor, prezentat noua drept o camera pentru gazare din Auschwitz,
comunistii au indepartat zidurile si au facut gauri infame in acoperis
chipurile pentru Zyklon B, pentru a o face sa para o adevarata camera de gazare.
Acum, cand intri in cladirea Crema 1,
le vei vedea, pare doar ciudat.
Are toate aceste movile de murdarie in jurul sau.
Stiti, chiar arata ca un adapost antiaerian
si exact asta a fost la sfarsitul razboiului. Era un adapost antiaerian.
Vor sa crezi ca 4 milioane de oameni au trecut prin toalete.
Si au facut sa para ca toti oamenii au trecut prin tabara de acolo,
dar acea cladire de acolo nu era capabila sau nu era facuta pentru gazarea oamenilor.
Bine, deloc. Adica, stii, daca intri in ea...
Au facut gauri in acoperis la sfarsit si este chiar ridicol.Vreau sa spun,
nu exista nici o cale de a omora prin gazare in acea cladire.
Deci, vor sa crezi
ca aceasta este cladirea in care oamenii au fost gazati.
Pur si simplu nu era fezabil ca oamenii sa fie gaziti in cladirea respectiva.
Chestia de acum, acea cladire cu care se incheie turul,
nu a fost niciodata o camera de gazare.
Langa ea se afla un cos de fum si erau patru gauri in tavan
pe unde granulele Zyklon B ar fi fost aruncate in interior,
iar oamenii ar fi putut vedea gaurile si le-ar fi putut explora,
si apoi priveste in jur.
Ce am facut in '92, am intervievat omul care este directorul, curatorul,
din lipsa unui cuvant mai bun, al lagarului,
si mi-a recunoscut in fata camerei, nu a fost filmat cu camera ascunsa.
A fost deschis filmarilor cu camera de filmat in biroul sau.
Am fost eu si femeia mea in camera. Si a recunoscut in fata camerei de filmat
ca cladirea afisata drept camera de gazare nu este in starea initiala.
Atunci cand sovieticii au eliberat tabara, cladirea era un adapost antiaerian.
Un adapost foarte clar, foarte clar, antiaerian. Si apoi sovieticii
l-a remodelat pentru a arata care este conceptia lor despre camera de gazare.
Acum nu exista dovezi concludente
pentru a demonstra ca aceasta cladire a fost vreodata o camera de gazare.
Nu exista colorare albastra de cianura de la Zyklon pe pereti.
In acoperis nu erau gauri prin care sa se arunce cu Zyklon B.
Sovieticii au adaugat toate acestea.
Fusesera pereti despartitori in interiorul camerei. Sovieticii i-au doborat
pentru a o face sa arate ca o camera mare deschisa.
Au rupt facilitatile de baie.
Inca puteti vedea drenajele din podea, puteti vedea inca gaurile
unde fusesera toaleta, chiuveta s-a dus.
Dar au scos toate facilitatile si au cioplit o usa
unde nu fusese o usa, care sa faca sa para ca exista o cale
de la camera de gazare la camera cuptorului.
Dar au fost multe lucruri pe care nu s-au deranjat sa le acopere.
Exista o gaura gigantica chiar in mijlocul camerei.
O gaura prin care orice adult, chiar si un adult destul de gras, poate sa coboare.
Acum, ce ar fi insemnat asta; asta ar fi fost o trapa de evacuare.
Procedura de proiectare standard pentru adaposturile subterane
sau adaposturile partiale antiaeriene, cerea ca acestea sa aiba o trapa de evacuare
in caz ca molozul sau orice altceva ar impiedica oamenii din interior
sa iasa prin usa principala a adapostului.
Deci, aveti gaura asta pe care nimeni nu a observat-o
pentru... in acel moment, la Auschwitz, cand am fost acolo in '91,
Auschwitz-ul care era deschis Occidentului de mai bine de un deceniu.
Nimeni nu a observat vreodata gaura blestemata si ea este chiar acolo, clar ca buna-ziua.
Usa camerei se deschide inauntru, cu alte cuvinte,
daca era o camera de gazare si ai fi gazat oameni acolo,
toti se vor ingramadir la usa incercand sa iasa.
Ar muri acolo. Pentru a deschide din nou usa,
va trebui sa impingeti impotriva unei movile de 50, 100, 200, 300 de corpuri.
Usa se blocheaza pe interior si nu pe exterior.Cu alte cuvinte,
victimele ar fi reusit sa-i blocheze pe nemti afara,
si asta ar fi doar un gen de prostie la care pot sa ma gandesc.
De ce camera de gazare Auschwitz are o usa din lemn,
cu o fereastra de sticla si un maner obisnuit de usa?
In ianuarie 1995, prestigioasa revista saptamanala franceza L'Express
a recunoscut ca totul arata ca aceasta camera de gazare este un fals
si ca este, de fapt, o reconstructie inselatoare postbelica.
Evreica franceza Olga Wormser-Migot a scris o carte despre
lagarele de concentrare national-socialiste in care a declarat:
„Auschwitz... care urma sa ramana tabara model
si simultan centrul administrativ... nu avea camera de gazare ".
De asemenea, a fost si un horn fals construit de sovietici in 1947.
Nu are deschidere si nici macar nu este conectat la cladire.
Detinutii germani au fost, de asemenea, obligati sa modifice o camera de dus
de la Sachsenhausen pentru a sustine un proces sovietic spectaculos,
dar falsul era atat de grosolan si de jenant
incat comunistii au fost nevoiti sa doboare cladirea in 1952.
Sute de oameni de tot felul au venit si au intrat in lagarele de munca germane
toata ziua, aprovizionand lagarele cu mancare si consumabile de tot felul.
Cu toate acestea, nimeni nu a mentionat, si inca, nimeni nu a admis vreodata
sa fi vazut vre-o dovada a camerelor de gazare,
cantitatile colosale de combustibil necesare,
miile de cadavre rezultate in fiecare ora sau gramezile de cenusa.
Fotografiile aeriene arata aceeasi lipsa de dovezi.
Fotografii detaliate ale investigatiilor aeriene ale aliatilor facute lagarelor germane
in fiecare zi din vara anului 1944 au fost facute publice in 1979.
Nici macar expertii CIA nu au putut gasi cea mai mica urma
de gramezi de cadavre umane, fumuri si cosuri de crematoriu
sau mase de evrei care isi asteapta moartea prin gazare.
S-a aratat ca imaginile ingrozitoare cu mormane de cadavre
ca dovada a unui program de exterminare sistematica a evreilor
de catre raii nazisti sunt de fapt inselaciuni.
Toate materialele despre detinutii morti din tabara sunt ale celor care au murit de tifos
si malnutritie in lagarele devenite occidentale in ultimele saptamani ale razboiului.
Iar acest lucru este confirmat de militarii germani,
Crucea Rosie si documentele medicale militare britanice.
Chiar si istoricii mainstream sunt de acord acum ca crimele in masa
sau omuciderile prin gazare nu au avut loc niciodata in niciunul din lagarele
de unde sunt luate filmele aliate.
Din pacate, acest lucru nu este evidentiat niciodata ori de cate ori este afisat materialul.
Deci, incearca sa va vanda o poveste, dar acum stiti adevarul.
De fapt, bombardamentele pana la saturatie aliate sunt direct responsabile
pentru multe dintre aceste morti tragice.
De asemenea, este important sa retineti
ca majoritatea acestor cadavre nici macar nu sunt evreiesti.
Un numar mare de cadavre erau, in realitate,
rezultatul direct al bombardamentelor aliate si al atacurilor necontenite.
Imaginile cu Nordhausen sunt utilizate peste tot in marile mass-media,
dar s-a dovedit ca acesti prizonieri
au fost spulberati de avioanele de razboi britanice,
si nu au fost exterminati de germani, conform celor afirmate in povestea oficiala.
Si acolo am avut peste 4.000 de prizonieri care aveau tuberculoza.
Bolnavi.
Ce poti sa faci, este tuberculoza? Fara medicamente. Nimic. Aproape nimic de mancare.
Erai deja foarte slab. Germanii nu trebuiau sa manance?
Si, dintr-o data, era pe 3 aprilie la ora 3, alarma,
si fortele aeriene americane au aparut deasupra asupra noastra si au aruncat bombele tocmai pe tabara noastra.
Si intreaga tabara a fost distrusa in intregime.
Si din acesti 4.000 de oameni, am fost 200 supravietuitori.
Pentru ca au murit acolo. Erau in lagar, stii.
Atarnand in tavan, cu trupurile lor si... Era ingrozitor.
Si ardeau zile si zile. Eram inca...
asistente medicale, medicii, oamenii din administratie,
care lucrau in administratie... am fugit.
Iar americanii au facut o greseala
pentru ca nu stiau ca acesta este un lagar de concentrare.
Stiau ca este o tabara militara.
Au golit armata cu o luna inainte
iar in ianuarie ne-au bagat aici, vezi? Deci, nu stiau.
Deci, s-au intors la ora 9 dimineata si au lovit intregul oras.
Intregul oras pe care l-au aplatizat.
Am fugit in padure, pe campuri si cand s-au golit avioanele de bombe,
au venit si ne-au sfartecat cu mitralierele.
Nu stiau cine suntem. Credeau ca eram germani, stiti.
Si am intrat in padure si am ramas cam o saptamana in padure.
Si am mancat doar cartofii cruzi.
Ce zici de toate aceste poze?
Ei bine, ai vazut in primul rand prizonieri politici morti,
fiind ucisi de infometare, de boala,
si direct sau indirect din cauza bombardamentelor aliate.
SOLDATII ALIATI
Cand sovieticii au preluat lagarele,
acestea au fost redeschise si umplute cu germani si cu alti anti-comunisti.
Dupa ce comunistii i-au torturat si i-au omorat prin infometare,
fotografiile cu acesti prizonieri au fost, de asemenea, prezentate
ca victime ale Holocaustului lui Hitler.
Imagini din aceste masacre comise de sovietici,
ba chiar si nemti morti de la bombardamentele aliate din Dresda,
au fost, de asemenea, imprastiate ca propaganda si folosite ca dovada a mortilor evrei.
Chiar daca acum stim adevarul despre materialele video,
imaginile au devenit acum imaginile emblematice ale Holocaustului
iar mass-media noastra le foloseste in continuare pentru a induce in eroare publicul.
Principalul think-tank pentru revizionismul Holocaustului
este Institutul de Revizuire Istorica,
o organizatie independenta si nonprofit
angajata in scopul educatiei referitoare la cel de-al doilea razboi mondial.
In 1979, IHR a oferit public o recompensa de 50.000 de dolari
pentru o dovada verificabila a existentei camerelor de gazare homicidale.
A fost contestata de Mel Melmerstein, un evreu nascut in Ungaria.
El a declarat ca si-a vazut mama si cele doua surori ademenite in camerele de gazare.
El si-a folosit propria sa memorie autobiografica „Doar paine” ca dovada.
In carte, el descrie cum i-a spus tatal sau
ca mama si sora lui fusesera arse de vii.
El va spune mai tarziu in cartea sa, ca unchiul sau a auzit asta,
cum ca mama si sora lui fusesera conduse in camerele de gazare.
Si-a schimbat din nou povestea intr-o scrisoare publicata
intr-un ziar din California spunand ca a fost martor
cum propria sa mama si cele doua surori ale sale au fost conduse
printr-un tunel pana la camera de gazare numarul 5.
Chiar daca nu exista nicio camera de gazare numarul 5 sau un tunel care sa duca la ea.
Judecatorul Thomas Johnson de la Curtea Superioara din California s-a pronuntat impotriva IHR
si l-a rasplatit pe Melmerstein cu 70.000 de dolari afirmand ca gazarea evreilor
nu este un subiect rezonabil de disputa, ci este pur si simplu un fapt.
A fost raportat deja in timpul Primului Razboi Mondial
ca germanii si aliatii lor foloseau camere de gazare
ca sa omoare mii de prizonieri. Mass-media evreiasca controlata
chiar folosise numarul magic 6.000.000
si chiar cuvintele magice exterminare si holocaust.
Un articol tiparit in The Daily Telegraph din Marea Britanie la 22 martie 1916,
a declarat ca austriecii si bulgarii omoara oameni
inchizandu-i in biserici si sufocandu-i cu gaz otravitor.
Unele dintre numeroasele minciuni ale propagandei
spunea ca germanii taiau mainile copiilor,
rastigneau soldatii canadieni, facand sapun uman din cadavre intr-o fabrica,
scoteau ochii civililor, taiau mainile adolescentilor,
violau si mutilau sexual femeile,
le ofereau copiilor grenade de mana pentru a se juca apoi cu bebelusii in baioneta.
Dupa incheierea razboiului, Stanley Baldwin a recunoscut in Parlament
ca totul fusese propaganda si ca nu existau astfel de camere de gazare.
El si-a cerut scuze publice fata de poporul german
pentru acea mizerie rasista asupra lor.
Pe 2 decembrie 1925, secretarul britanic de externe, Austen Chamberlain,
a recunoscut ca nici una dintre propagandele atrocitatii nu era adevarata
si spera ca nu se va mai intampla niciodata.
Dupa al doilea razboi mondial,
aceasta falsa propaganda anti-germana a fost raspandita inca o data.
In timpul si dupa al doilea razboi mondial,
aliatii au folosit propaganda atrocitatilor impotriva Germaniei
pentru a distrage oamenii de la atrocitatile
care erau comise in primul rand de armata rosie.
Intr-o scrisoare din 29 februarie 1944 catre BBC,
si membri superiori ai clerului britanic,
de la Ministerul Britanic al Informatiilor, scrie:
„Cunoastem metodele de guvernare folosite de dictatorul bolsevic
in Rusia insasi, de exemplu, din scrierea si discursurile
prim-ministrului insusi din ultimii 20 de ani.
Stim cum s-a comportat Armata Rosie in Polonia in 1920
dar si in Finlanda, Estonia, Letonia, Galitia si Basarabia chiar recent.
Prin urmare, trebuie sa luam in considerare
cum se va comporta cu siguranta Armata Rosie cand va depasi Europa Centrala.
Daca nu se iau masuri de precautie,
ororile evident inevitabile care vor rezulta,
vor arunca o incordare nejustificata asupra opiniei publice din aceasta tara.
Nu putem reforma bolsevicii, dar putem face tot posibilul
pentru a-i salva pe ei si pe noi insine de consecintele actelor lor.
Dezvaluirile ultimului sfert de secol
vor face ca negatiile sa nu fie convingatoare.
Singura alternativa la negare este
distragerea atentiei publicului de la intregul subiect.
Experienta a aratat ca cea mai buna cale de distragere
este propaganda atrocitatii indreptata impotriva inamicului.
Din pacate, publicul nu mai este la fel de sensibil
ca in zilele „Fabricii de cadavre”
si „bebelusi belgieni mutilati” si „canadieni rastigniti”.
Prin urmare, cooperarea dvs. este cautata cu seriozitate pentru a distrage atentia publicului
de la actiunile Armatei Rosii prin sprijinirea din toata inima a diverselor acuzatii
impotriva germanilor si a japonezilor
care au fost si vor fi puse in circulatie de catre Minister... "
Cu alte cuvinte, literal poate fi rezumata astfel:
Cu totii cunoastem crime precum Holodomorul si Teroarea Rosie
comise de bolsevici in ultimii 24 de ani.
Este inevitabil sa faca acelasi lucru in Europa Centrala.
Vom acoperi crimele lor producand minciuni despre germani.
Publicul nu este la fel de prost cum a fost, minciunile noastre vor fi mai bune.
Trebuie sa raspanditi aceste minciuni in mod convingator.
Acest lucru ne aminteste ca adevarul este intr-adevar prima victima a razboiului.
Acesta a fost in esenta inceputul.
Ne transformam in ceea ce cunoastem astazi drept Holocaust.
La fel ca si media de control care a pornit
scuipand si mai multa propaganda oribila impotriva Germaniei.
Practic, de tot ceea ce propaganda a dat vina pe pe Hitler si pe nemti
erau erau chiar ea insasi vinovata - si bolsevicii .
Propaganda a permis ca aceste crime sa se intample
si tot propaganda a preluat ca baza comiterea crimelor,
si, practic, a proiectat crimele inapoi pe cei invinsi.
Invingatorii doar au intors-o si au dat vina tot pe cei
pe care ei i-au sacrificat si i-au violat.
Dupa razboi, de unde au venit toate aceste povesti despre care auzim acum?
Au devenit fara sfarsit... pentru ca evreii si-au dat seama
ce avea sa obtina Israelul din ele, si asta a fost motivatia lor pentru a spune povesti,
si apoi la fel de bine, daca nu era suficient,
Germania trebuie sa acorde fonduri pentru fiecare asa-numit supravietuitor al Holocaustului.
Ei trebuiau sa aiba o poveste despre existenta lor in Europa si despre cum au supravietuit Holocaustului.
Si apoi obtin bani din Germania.
Deci, au primit o recompensa pentru fiecare poveste.
Jurnalistul evreu britanic Sefton Delmer a fost seful propagandei negre.
Propaganda neagra reprezinta informatii false,
un material care se pretinde a fi dintr-o sursa apartinand unei parti a unui conflict,
dar este de fapt din partea opusa.
Este de obicei folosita pentru a starni, a jena sau a reprezenta gresit inamicul.
OSS, inaintasul CIA, a falsificat si documente si jurnale.
Revizionistii sunt convinsi ca propaganda neagra
este factorul fundamental din spatele propagandei Holocaustului.
„Propaganda atrocitatii este modul in care am castigat razboiul
dar abia acum o incepem cu adevarat!
Vom continua aceasta propaganda a atrocitatii,
o vom escalada pana cand nimeni nu va accepta nici macar un cuvant bun despre nemti,
pana cand toata simpatia pe care ar putea sa o aiba inca in strainatate va fi distrusa
si ei insisi vor fi atat de derutati
ca nu vor mai sti ce fac.
Odata obtinut acest lucru,
odata ce incep sa-si dea jos tara si poporul,
nu cu reticenta, ci cu dorinta de a face placere invingatorilor,
abia atunci victoria noastra va fi completa. Nu va fi niciodata definitiva.
Reeducarea are nevoie de o ingrijire atenta, precum gazonul englezesc.
Chiar si un moment de neglijenta,
iar buruienile se recolteaza din nou - acele buruieni indestructibile ale adevarului istoric ".
In septembrie 1940, Delmer Sefton a fost recrutat de executivul de razboi politic
sa organizeze propaganda neagra si razboiul psihologic aliat.
Metoda speciala a lui Sefton a fost „Minte cat mai exact”,
pentru ca minciunile sa nu poata fi descoperite imediat.
Pana in 1947, Delmer a coordonat campania de propaganda neagra
cu francezii, sovieticii si americanii.
In aceasta perioada, el si personalul sau au falsificat documente germane
despre presupuse crime de razboi germane care au ajuns la dosare oficiale.
Delmer a furnizat documentele Ministerului Informatiilor din Marea Britanie
care la randul lui le-a trimis la procesele de la Nürnberg ca documente oficiale.
Fara a se verifica daca documentele erau adevarate sau false,
ele au fost prezentate ca dovezi sigure ale unor fapte cunoscute in general.
Propaganda de dupa razboi a acuzat Germania ca a inceput razboiul,
a cenzurat toate atrocitatile aliate si a infatisat Uniunea Sovietica ca pe o utopie.
Generalul Eisenhower i-a adunat chiar si pe satenii germani
si i-a fortat "sa vada ce au facut".
Publicul s-a aratat ingrozit de materialele de reportaj din lagarele de concentrare naziste.
Un film de lungmetraj regizat de Eisenhower a aratat capete sfaramate
de detinuti si abajururi care se presupune ca erau facute din piele umana.
Civilii germani au fost incercuiti si obligati sa le priveasca pe toate
ca sa se instaleze rusinea si groaza in ei.
In saptamana pelerinajului la Buchenwald,
regizorul evreu de la Hollywood, Billy Wilder, era in lagar
realizand un film cu minciuni propagandistice care circula inca pana in zilele noastre.
Filmul se numea „Morile mortii”, Die Todesmuhlen in germana,
si a fost facut pentru departamentul de razboi psihologic
al Departamentul de Razboi al SUA.
Scopul a fost sa ii indoctrineze pe nemti sa creada
ca socialistii-nationali erau rai, pentru a-i rusina pe germani tinandu-i departe
de nationalism si de constiinta rasiala.
Filmul a sustinut ca nazistii au facut sapun din grasimea prizonierilor evrei,
au facut abajururi din pielea prizonierilor
si au micsorat capetele prizonierilor ca in Amazon.
Stiinta moderna a determinat ca aceste afirmatii oribile
din Buchenwald si Bergen-Belsen nu sunt decat o propaganda absurda aliata.
Totul a fost demascat drept fabricat. Chiar si savanti evrei ca Deborah Lipstadt
admit acum ca toate acestea erau minciuni propagandistice.
Testele ADN au dovedit ca capetele micsorate erau false,
sapunul era sapun obisnuit, abajururile erau facute din piele de capra
si nu au fost niciodata folosite gazele pentru omucidere in lagare.
Povestile despre camerele de gazare deghizate in camere de dus
sunt fictiuni de atrocitati de razboi, asemanatoare cu pretentiile demascate anterior
cu evreii transformati in sapun si abajururi.
Minciuna capetelor micsorate a fost creatia lui Albert G. Rosenberg,
un ofiter evreu care slujea in unitatea de razboi psihologic Eisenhower.
Chiar daca aceste lucruri au fost dezafectate ca minciuni,
ele sunt repetate de sionistii plini de ura si mincinosi.
,,Ei vor ucide pruncii si vor face abajururiri din pielea bebelusilor
sau sapun din grasime de bebelusi."
,,Am aratat groapa din Auschwitz in care ei au facut sapun din oameni,
aruncau oameni si luau grasimea si faceau sapun pentru armata germana;
apa clocotita, piscina mare."
Avem sapun facut din fiinte umane.
„RIF” insemna Rein jüdisches Fett. Grasime pura evreiasca.
RJF?
Si RJF insemna Rein jüdisches Fett, tradus: Grasime evreiasca pura.
Sapun evreiesc pur, „Rein jüdisches Fett”.
- Grasime pura evreiasca, „Rein jüdisches Fett”. - Da, „Rein jüdisches Fett”.
Bucata de sapun. El a spus: ???Judin Seife,
facut din grasime evreiasca.
Este atat de prost...
DEMASCAT
Stiri despre razboiul presei evreiesti! "Irakienii au camere de gaz pentru toti evreii."
In 1944, a fost scrisa o alta carte care sustinea denazificarea
si spalarea psihica in masa a poporului german.
Se numea „Ce sa faci cu Germania”
si a fost scrisa de catre proeminentul membru B'nai B'rith, Louis Nizer.
Nizer era un avocat evreu bogat din New York
si a fost, de asemenea, un coleg al lui Theodore Kaufmann si Henry Morgenthau,
Secretar al Trezoreriei in timpul lui Franklin D. Roosevelt
si coautor al Planului Morgenthau.
Nizer voia sa-i transforme pe germani in zombi spalati pe creier
Profesorii nationali-socialisti vor fi inlocuiti.
Mass-media va demoniza si dezumaniza poporul german.
Socialismul national ar fi infatisat drept cea mai rea ideologie.
Cartile germane vor fi distruse.
Si vor fi arderi imense de carti pentru a distruge cultura germana
si memoria colectiva germana.
In cadrul campaniei de propaganda pentru demonizarea germanilor,
sovieticii si altii au falsificat, de asemenea, multe fotografii,
care sunt folosite pentru a reprezenta atrocitatile Holocaustului.
Imaginile cu nemti morti au devenit acum imagini cu evrei morti.
Imaginile cu socialistii-nationali au devenit imagini cu nazisti rai rai.
Fotografiile refugiatilor germani au devenit fotografii ale evreilor.
ADEVARATA FACATURA
Propaganda anti-germana de dupa razboi, inceputa de catre mass-media evreiasca
avea sa continue peste 70 de ani in viitor.
In timpul unei aparitii la emisiunea de televiziune Larry King,
actorul Marlon Brando a indraznit sa comenteze ca:
Cred ca sunt furios pe unii evrei.
Sunt foarte nenorocit de unii evrei.
Hollywood-ul este condus de evrei. Este detinut de evrei...
si ei ar trebui sa aiba o sensibilitate mai mare
in privinta problemelor persoanelor care sufera.
Ariel Sharon a recunoscut in 2001 ca:
„Noi, poporul evreu, controlam America si americanii o stiu”.
Jurnalistul supremacist evreu Elad Nehorai a spus:
"Sa fim sinceri cu noi insine aici, colegi evrei. Noi controlam mass-media.
Avem atatia tipi in birourile executive
in toate marile companii de productie de filme incat este aproape obscen.
Stiati ca toate cele opt studiouri majore de film sunt conduse de evrei? "
Joel Stein, cronicar pentru Los Angeles Times,
in coloana sa din LA Times din 2008, Stein spune ca:
„Americanii care cred ca evreii nu controleaza Hollywoodul
si mass-media sunt pur si simplu tampiti. " El spune:
„Vreau ca America sa stie despre realizarea noastra.
Da, controlam Hollywoodul.
Nu-mi pasa daca americanii cred ca administram mass-media,
Hollywoodul, Wall Street-ul sau guvernul.
Imi pasa doar sa continuam sa le stapanim. "
„Evreii stapanesc total la Hollywood”, recunoaste cu mandrie Stein.
El continua apoi sa ofere o lunga, o lunga lista de proprietari de mass-media si de la Hollywood
care sunt toti evrei, pentru a-si demonstra punctul de vedere.
Astazi, sase companii evreiesti controleaza 96% din mass-media mondiala.
Asa-numita denazificare nu s-a oprit niciodata.
De sapte decenii, nu am auzit decat o parte a povestii.
Au fost mii de carti, filme si seriale TV
dedicate Holocaustului, pentru a inspaimanta oamenii
de ideologia national-socialista.
Unul dintre cele mai cunoscute filme
care a influentat modul in care oamenii vad rolul Germaniei in cel de-al doilea razboi mondial
a fost, fara indoiala, lista lui Schindler.
Vanduta publicului ca o poveste adevarata
si filmata in alb si negru pentru o pretentie de autenticitate.
In ciuda faptului ca acest film fictiv contine nuditate si crima,
este afisat continuu in scolile europene si americane
ca vizualizare obligatorie pentru educatia istoriei.
Ii infatiseaza pe nemti ca pe niste monstri rai care au avut grija doar de un singur lucru:
sa ucida evrei nevinovati.
Cu toate acestea, filmul s-a bazat pe o carte de fictiune numita „Lista lui Schindler”,
care a castigat L.A. Times Book Award pentru fictiune, fiind scrisa de Thomas Keneally.
Autorul insusi nu are experienta despre lagare.
Deci, aici avem un film care le este aratat copiilor nostri drept adevar
cand de fapt se bazeaza pe o lucrare de fictiune.
Cu alte cuvinte, nu este adevarat.
Numele, personajele, locurile si incidentele
sunt fie produse ale imaginatiei autorului, fie sunt utilizate in mod fictiv.
Copiii impresionabili din scoala medie sunt de asemenea instruiti
pentru a citi Jurnalul Annei Frank,
care acum este probabil culmea teoriei Holocaustului.
Fetita de 15 ani, Anne Frank, si tatal ei, Otto Frank
au fost deportati din Olanda la Auschwitz in septembrie 1944.
Otto a fost tratat in spitalul din Auschwitz.
Cateva saptamani mai tarziu, in fata armatei sovietice avansande,
Anne a fost evacuata impreuna cu multe alte persoane
spre tabara supraaglomerata Bergen Belsen.
Zeci de mii de supravietuitori evrei au ales sa paraseasca Auschwitz
si au plecat spre vest pana in ianuarie 1945 cu aceiasi oameni
care se presupune ca ii omorasera timp de ani buni inainte.
Anne Frank a murit de tifos in martie 1945.
Cu toate acestea, manuscrisul original al jurnalului a fost examinat criminalistic
de Biroul criminalistic de stat german, Bundeskriminalamt.
Analiza lor a stabilit ca portiuni semnificative ale lucrarii
au fost scrise cu un pix.
Intrucat stilourile cu bila nu erau disponibile oricui inainte de 1951,
portiuni din lucrare au fost adaugate bine-mersi dupa razboi.
Expertii grafologi au stabilit, dupa o examinare mai atenta a originalelor,
ca toate scrierile din jurnal erau facute aceeasi mana,
iar BKA a stabilit ca nici una dintre scrierile de mana ale jurnalului
nu s-a potrivit pe exemple cunoscute ale adevaratei scrieri de mana a Annei.
Adevaratul autor al jurnalului a fost romancierul evreu Meyer Levin,
care a cerut si a primit 50.000 de dolari drept plata pentru munca sa
in actiunea in instanta impotriva tatalui Anei, Otto Frank.
Adevarul despre jurnalul Anna Frank a fost expus pentru prima data in 1959
de revista suedeza Fria Ord.
S-a stabilit ca romancierul evreu Meyer Levin
a scris dialogul jurnalului
si el cerea plata pentru munca lui intr-o actiune in instanta impotriva lui Otto Frank.
A aparut un extras din articolele suedeze
in scrisoarea Consiliului Economic American din 15 aprilie 1959, dupa cum urmeaza:
„Istoria are multe exemple de mituri
care traiesc o viata mai lunga si mai bogata decat adevarul,
si pot deveni mai eficiente decat adevarul.
Lumea occidentala a fost atentionata de cativa ani
despre o fetita evreica prin mijlocul a ceea ce se pretinde a fi
povestea ei scrisa de ea insasi, jurnalul Annei Frank.
Orice inspectie literara informata a acestei carti
ar fi aratat ca ar fi fost imposibil sa fie munca unui adolescent.
O decizie demna de remarcat al Curtii Supreme din New York
confirma acest punct de vedere,
prin aceasta, cunoscutul scriitor evreu american Meyer Levin
a primit 50.000 de dolari pentru spre a-i fi platiti de tatal Annei Frank
ca onorariu pentru munca lui Levin la „Anne Frank Jurnal”.
Dovezile intocmite de Dr. Robert Faurisson din Franta
stabilesc ca celebrul jurnal este o farsa literara.
Dupa ce a facut cercetari substantiale, profesorul Faurisson a declarat:
„Adevarul ma obliga sa spun
ca Jurnalul Annei Frank nu este decat o simpla frauda literara."
Evreul comunist german Bruno Baum
a recunoscut ca este unul dintre principalii producatori
de propaganda ai lagarului de la Auschwitz. El a spus:
„Nu este o exagerare cand spun
ca majoritatea tuturor actiunilor de propaganda de la Auschwitz
au fost scrise de noi in lagar.
Am facut aceasta propaganda pentru publicul mondial
pana in ultima noastra zi de prezenta la Auschwitz ".
Germanii rai s-au straduit foarte mult pentru a-i mentine pe prizonieri bine alimentati,
bine adapostiti si distrati in lagarele germane.
Lagarele au avut mancare suficienta decenta pana in ultimele saptamani ale razboiului,
cand aliatii au bombardat intreaga infrastructura a Germaniei trimitand-o in uitare.
Am avut si o orchestra unde unii dintre muzicieni stateau impreuna
iar un muzician a fost atat de bun incat avea propriile instrumente muzicale,
iar el a scris notele si mai tarziu am avut o trupa care a cantat in weekend.
Si asta, desigur, ne-a ajutat, stiti, am facut si piese si chestii.
S-au petrecut activitati culturale in Auschwitz?
Da, v-am spus ca aveam un pian pus la... Nu orice pian.
Un pian grandios a fost adus in blocul One.
Odata construit, acel nou bloc,
camera de la parter era destinata teatrului,
unde au vrut sa construiasca o perdea de scena in acel nou bloc One,
care era si o mare sala de mese. Va fi si un loc pentru afaceri,
deci se puteau face spectacole pentru femeile de acolo, culturale.
El a spus „De dragul cerului. Nu exista nimeni aici
cine ma poate ajuta sa cos aceste verigi de perdea?
Pentru scena. O fac pentru voi! ", spunea el.
Si am venit in fata si l-am ajutat cu cusutul cortinei
si asta a fost minunat, pentru ca am avut un om care a facut o modificare.
Si colegul meu de camera era responsabil de misiunile de munca,
si m-a intrebat daca se intampla sa stiu muzica; La ce instrumente cantati?"
Am spus ca am invatat pian, dar nu sunt suficient de bun pentru o orchestra,
Pot sa va spun asta chiar acum.
El a spus: „Ei, atunci poate ca stiti notele”.Am spus da".
El a spus: „Ei bine, atunci va putem folosi, pentru ca avem nevoie
sa scrii din piesa muzicala originala ceea ce-i trebuie regizorului
pentru instrumente.
Si deci, pentru fiecare instrument are doar o linie scurta pe intreaga hartie,
asa ca a trebuit s-o desprind si sa scriu muzica pentru fiecare instrument,
asta era ce trebuia sa fac.
A trebuit chiar sa fac liniile,
nu aveam hartie care sa fi fost preimprimata pentru note. Nimic.
Deci, am petrecut toata ziua acolo, o vreme,
pana cand am fost dusi inapoi la Auschwitz.
Apoi m-a vazut lucrand acolo. Aveam o masa mare
unde puteam lucra si intinde toate hartiile
si a fost foarte pasnic si relaxant. Si Otto a vrut sa vorbeasca mai multe cu mine.
Atunci l-am cunoscut-o pe omul asta. Om al SS-ului la un moment dat.
Aceasta a fost ultima munca pe care am facut-o in timp ce ma aflam in Auschwitz.
Si cealalta slujba... Asta era in blocul zece.
Am iesit sa culegem frunzele si din aceste frunze
aveau sa faca ceai pentru intreaga tabara, pentru intregul Auschwitz.
Teatrul de la Buchenwald
Cum te-ai distrat?
Ei bine, la inceputul acelor zile, exista o biblioteca
unde oamenii puteau sa citeasca carti.
Aveam si ziare pe care le puteam obtine.
De asemenea, printre noi, uneori, aveam vioara, cvartet.
Obisnuiau sa joace in cazarmi.
Si mai tarziu, a spus ca vor face un film in lagar.
Noi prizonierii am spus: "trebuie sa fie nebun.
Vor face ei un film pentru noi in lagar? "
Dar chiar s-a intamplat. Au facut un film in lagar... Si noi...
Am mers pe baraci, baraca dupa baraca. Puteam merge uneori sa vedem un film,
aduceau filme seara si...
Ce fel de filme se aratau?
Filme germane.
Carti postale
Odata ce am venit in tabara principala,
aveam voie de doua ori pe luna sa scriem acasa.
Odata o carte postala, odata o scrisoare.
Ti-au dat materialele?
Da, ne-au dat scrisoarea si materialele... costul.
Cum ati primit timbrele?
- Am putut cumpara timbre... - Ati avut bani?
Da, aveam bani... puteam avea bani...
Banii i-am primit de la comunitatea evreiasca care ni i-a trimis...
Toata lumea... niste bani.
Realitatea de la Auschwitz FARA MINCIUNI!
Si in lagar, puteati avea moneda?
Da, puteam avea bani,
iar acolo in lagar era ceea ce ei au numit-o "Cantina",
si nu de multe ori, dar din cand in cand au vandut cateva tigari,
sau au vandut ceva... orice aveau.
Deci, daca aveai bani, puteai cumpara la Cantina de acolo.
Mancare... intr-adevar nu era mancare. De obicei se vindeau ceva...
Vindeau niste bere slaba in...
- In Cantina? - Da.
Dar nu si altceva. Nu prea multe. In mare parte tigari.
Si cand ai mers la filme, trebuia sa platesti?
Da, a trebuit sa platim.
Dupa ce banii s-au oprit, banii obisnuiti ne-au fost opriti,
am fost platiti cu cupoane atunci.
Platit pentru munca ta?
Ei bine, nu stiu daca a fost pentru munca. Am primit plata in cupoane
care puteau fi rascumparate in acea cantina, daca aveau ceva.
Deci, acesta a fost modul lor de a distribui bani tuturor.
Toata lumea a primit acesti bani atunci.
Echipa de fotbal
Desigur, ce am facut in weekend... Ne-am reunit,
ne-am adunat impreuna si am facut o echipa,
care era destinata jocului de fotbal.
Ce este uimitor este ca exista o echipa de fotbal,
ca a mai ramas suficienta energie pentru a face asa ceva.
Ei bine, nu cred ca noi eram la prea energici atunci...
prin comparatie cu o echipa obisnuita,
dar am facut ceva, sa stii, ne-am tinut mintea ocupata,
vedeti, departe de problemele pe care le-am avut.
Mai ales cand germanii incep sa piarda razboiul, 1943-44,
deci 1944 am avut jocuri de fotbal in lagar.
Echipele de fotbal erau organizate foarte bine.
In echipele de fotbal, fiecare nationalitate si-a organizat o echipa de fotbal.
Am adunat toate echipamentele, totul pentru a juca fotbal.
Deci, stii cat de mult timp liber era in 1944.
Americanii?.
Pe de alta parte, acolo, ei trebuiau sa ofere mai multa libertate,
dar era mult mai multa libertate si...
Mancarea nu s-a imbunatatit foarte mult, pentru ca... un motiv simplu.
Nu prea aveau pentru ei insisi.
N-au incercat civilii sa va ajute deloc?
N-au facut comert cu marfuri?
Asa cum spun eu, am avut aproape tot ce ne-am dorit,
pentru echipele de fotbal, de la civili, de la civilii din exterior.
Si asta era sub acoperire. Tabela de scor a ligii de fotbal
Nu au facut prea multe lucruri pentru ca stiau ca razboiul continua.
Au jucat chiar fotbal cu noi.
???
..Un incident amuzant, o data echipa poloneza a jucat impotriva echipei germane,
iar unul dintre acesti SS-uri inrolati a decis ca vrea sa joace pentru echipa poloneza,
deci, noi am spus, bine, poti juca.
Si atunci comandantul, comandantul SS, era ca un capitan,
a decis si el ca vrea sa joace pentru echipa germana,
asa ca a intrat pe teren. Cred ca au fost un pic cam sfiosi.
Cum te-ai simtit in acest caz?
Si partea amuzanta din asta,
noi am spus, lasa-i sa joace si ei vor juca pentru ei insisi,
doar am alergat in jurul lor. Echipa britanica de fotbal POW da la Auschwitz...
dar acesta a fost unul dintre aceste incidente...
dar asta s-a intamplat, deci, dar era in 1944,
aproape... lucrurile au inceput sa se apropie.
Deci, ce spui tu este ca, cu cat se apropia sfarsitul razboiului,
presiunea era redusa, in loc sa devina mai cruda sau...?
In tabara noastra, presiunea, ai fi simtit o presiune foarte scazuta.
Au existat nunti si chiar maternitati pentru gravide.
Detinutii se indragosteau si se casatoreau in lagare.
Peste 3.000 de nasteri vii au fost inregistrate doar in Auschwitz,
fara sa moara nici macar un singur copil in timp ce era in functiune sub stapanirea germana.
Nazistii cei "rai" chiar au infiintat chiar si o cresa pentru copii.
Freddie Hirsch m-a chemat la cresa copiilor,
se indrepta atunci si...
el m-a intrebat daca pot picta ceva pe perete pentru copii.
Si i-am spus: „bine, daca puteti obtine materiale...”
El a spus „Vei primi materialele”. Si am spus: „Bine”.
Si apoi un tanar blond foarte chipes
din tabara barbatilor a venit dupa o zi,
iar Freddie Hirsch m-a chemat sa vin sa-l cunosc.
Si el m-a intrebat ce am nevoie.
Asa ca am spus: „bine, daca as putea primi vopsele pentru perete, asa ca am nevoie de vopsele tempera,
mi-as dori asa ceva, daca puteti sa-mi dati cateva tuburi. "
Si el a spus: „da, orice vrei”.
Si asa, inainte sa o stiu, Freddy avea deja lucrurile pregatite pentru mine.
Si am inceput sa pictez. La inceput, fara sa stiu ce vedeam la acea uriasa, ...
Era cam mult colorant masliniu.
Ca la toate cazarmele erau... ziduri. Si m-am gandit, bine,
treaba este sa facem sa para ca suntem intr-o cabana elvetiana,
pe punte si este o balustrada cu flori si ghivece de flori pe ea,
si ne uitam la pajistile frumoase
si poate se vad cateva vaci, oi si alte chestii... si am inceput sa pictez.
Si apoi, ca si cum ar fi fost departe,
puneam niste oi si cateva vaci,
si apoi am observat ca toti copiii stateau in jurul meu, in spatele meu.
Asa ca m-am intors si i-am intrebat daca au vreo dorinta speciala,
ce sa punem in acea pajiste.
Si au spus Alba ca zapada si cei sapte pitici.
Si acesta a fost un raspuns foarte surprinzator.
Asa ca, am facut un tablou al lui Dopey stand pe capul altui Pitic,
cu o mantie in jurul lui, asa ca parea un tip inalt,
asa ca avea sa arate la fel de inalt ca Alba ca Zapada si ei dansau impreuna
iar pantofii... pantofii aia moi si tot...
iar copiilor le-a placut. Si am facut si alti pitici in jur.
Unul care canta la acordeon. Cred ca asta a fost Grumpy.
Iar apoi profesorul cu ochelari...
Am facut aproape toti piticii in picioare.Unii dintre ei aplaudau...
si asta le-a placut copiilor.
Inteleg acum ca a fost un alt pictor care a continuat...
pictand pe pereti dupa ce am plecat. Nu stiu despre asta.
Cand erai in procesul creatiei,
ce ai facut, nu numai pentru tine, ci si pentru copii, la nivel emotional?
Ei bine, a facut mai multe lucruri, nu doar emotionale,
dar copiii au scris apoi piesa care era o satira
despre Alba ca zapada si cei sapte pitici.
Asadar, am gasit o modalitate de a face o coroana din hartie
iar copiii pictau in aur si puneau ceva ca niste bijuterii pe ea,
si apoi am luat niste fasii de hartie si le-am pictat cu o vopsea neagra,
si nu stiu despre costume, din ce au facut costumele,
dar piesa a avut mare succes, pentru ca fetita
care o juca pe Alba ca Zapada avea o voce incredibila.
O soprana superba, la fel ca cea pe care o auziti in film.
Cum de au fost lasati sa joace o piesa in Auschwitz?
Nu stiu, dar a fost facut destul de mult, totul,
cu exceptia cazului in care am pus-o in scena, deodata au aparut niste barbati SS si au urmarit-o.
Si atunci, cand Arno Bend punea in scena acea piesa,
el dorea ceva ca o piesa de vaudeville, in care eram si eu.
Atunci n-am mai putut respira din cauza tipului tipul care juca cu mine.
Cladirea din stanga intrarii in Auschwitz era de fapt un bordel
folosit de internii lagarului.
Spitale si instalatii stomatologice din lagar la care participa detinutii,
medicii stomatologi si asistentii medicali pentru a face fata problemelor dentare ale detinutilor.
Lagarul de la Auschwitz avea infirmerii si spitale pentru inamici,
unde s-au vindecat mii de detinuti.
Autoritatea medicala a lagarului, medicul garnizoanei, dr.Worth,
a incercat toate modalitatile imaginabile
pentru a-i mentine pe detinutii din Auschwitz in viata, puternici si sanatosi.
„Holocaustul este singurul genocid revendicat
care este vandut de oameni care conform propriilor afirmatii
au fost tratati in spitale in asa-numitele lagare de exterminare ”.
Detinutii au construit si o piscina eleganta de dimensiuni olimpice,
completata cu mai multe scanduri de scufundari, si unde se putea face plaja
in timp ce vizionau meciurile polo pe apa sambata si duminica dupa-amiaza.
Piscina din Ravensbrück
Piscina din Theresienstadt
Conform cifrelor oficiale,
in ianuarie 1933 erau 523.000 de evrei in Germania.
Raportul Korherr releva ca, din decembrie 1942,
in toate lagarele de concentrare erau doar 9.127 de evrei.
Oficialii de la Crucea Rosie Internationala au vizitat periodic lagarele
si a avut acces complet in lagare, au documentat totul
si au estimat numarul total de morti din toate lagarele
ar trebui fie in jur de 271.000 pana la 290.000.
Aproximativ jumatate dintre acesti morti erau evrei,
deci, vorbim acum despre aproximativ 150.000 pana la 200.000 de evrei
care a murit in lagarele germane in principal din cauza bolilor.
In raportul Crucii Rosii, avand 1.650 de pagini,
nu a fost niciodata mentionata vre-o camera de gazare.
Practic, existau patru categorii de persoane internate in timpul razboiului:
Polonezi, evrei, rusi si „prizonieri politici”,
uneori aluzia se referea la „germani”.
Evreii au constituit mai putin de 40% din Auschwitz,
doar in jur de 12% din Dachau si doar in jur de 30% din Buchenwald.
Ar fi de presupus ca detinem cartile despre mortii de la Auschwitz,
care sunt cele mai fiabile surse. Sovieticii au confiscat toate informatiile
despre viata si moartea oamenilor din Auschwitz cand au eliberat lagarul,
iar acestea au fost publicate in cele din urma in anii ’90.
Iar acestea va ofera un total. Cat este?
29.000 de evrei au murit la Auschwitz pe tot timpul celui de-al doilea razboi mondial, bine?
Si au murit ceva mai multi catolici.
Aveti mai multi catolici decat evrei care au murit la Auschwitz si daca doriti sa spuneti,
"oh, exista date care lipsesc, unii evrei neinregistrati care au murit",
si asa mai departe, puteti sa ridicati la cel mult,
as spune ca maximum 40.000 de evrei au murit la Auschwitz.
Nu este permis sa se ajunga la mai mult decat atat.
Si asta este de 100 de ori mai putin decat placa de 4 milioane
Dupa razboi, sovieticii au pus acea placa total absurda.
Numarul de morti de la Auschwitz a fost revizuit in 1989
de la 4,1 milioane la 1 milion.
Decesele de la Auschwitz s-au redus la un milion
AUSCHWITZ - UNEALTA MORTII
Dupa preluarea lagarelor de catre Uniunea Sovietica,
propaganda originala a mai sustinut ca 2 milioane au fost ucisi in Majdanek,
care cica includea sapte camere de gazare.
Cinci dintre aceste sapte au fost admise
dar niciodata nu au servit drept camere de gazare homicidare.
Numarul de morti de la Majdanek a fost revizuit in 2005, de la 2 milioane la 78.000,
dar cumva contul oficial de 6 milioane de morti a ramas neschimbat.
Deci, cat este 6 milioane minus 4 milioane, minus 2 milioane?
Holocaustul este singurul genocid revendicat
unde milioanele pot fi scazute din totalul pretins de a fi ucis,
dar cifra totala ramane intotdeauna 6 milioane.
Serviciul Secret Britanic sparsese codul top secret german Enigma
si a avut acces la majoritatea comunicatiilor militare germane pana in 1942,
si nu au existat referinte cu privire la gazari.
Ei bine, este cea mai fiabila sursa autorizata
pe care ai putea-o avea, pentru ca Marea Britanie asculta
mesajele radio germane cand germanii inca nu stiau
ca erau interceptati si... Spargatorii codului Enigma aveau aceste mesaje,
iar dupa 50 de ani, au fost cedate in cele din urma
Arhivelor Nationale la mijlocul anilor 90. Au fost scoase...
dar istoricii nu se intereseaza de aceasta decriptare dintr-un motiv evident.
Nu arata nici un fel de holocaust, nu?
Acestea arata diferite grupuri etnice mutate, diferite tabere de munca,
de exemplu, evrei care vin la Auschwitz si evreii care parasesc Auschwitz-ul.
Si cele patru categorii principale ale acestora: Polonezi, rusi, evrei,
prizonierii politici germani, ii grupeaza pe detinuti ca...
si exista... ele arata marele efort
pentru a obtine o munca industriala utila de la detinuti.
Discuta despre diferitele tipuri de munca pe care incearca sa le faca
si despre ce resurse au nevoie sau comandand chestii care pot fi realizate.
Apoi au descris impactul cutremurator al izbucnirii epidemiei de tifos,
in special la Auschwitz la mijlocul anilor '42,
si lupta de a-i face fata si de a o controla,
si sentimentul de groaza, intrucat toata tabara din Auschwitz a fost pusa in carantina,
intrucat epidemiile i-au afectat.
Decriptarea arata ca singurul lucru pe care il puteau face oamenilor...
era practic, sa-i ucida daca vor incerca sa scape. (un bolnav evadat putea extinde epidemia in exterior -NT)
Erau paznici care impuscau pe oricine incerca sa scape,
dar, in caz contrar, stiti, existau reguli pentru tratarea corecta a detinutilor.
Iar paznicii SS trebuiau sa-i trateze cum puteau.
Si ar fi fost condamnati de Curtea Martiala daca n-o faceau.
Un detinut putea depune o plangere daca nu era tratat cum trebuie.
Scrisorile gasite recent in arhivele S.U.A.
au dovedit ca oficialii guvernamentali de nivel superior ai SUA si ai Germaniei
au discutat intre ei prin consiliile elvetiene si irlandeze din 1944 pana in 1945
despre conditiile detinutilor din lagarele operate de germani.
Germania a garantat evacuarea detinutilor pentru a-i salva de sovietici
iar fostii detinuti din lagar au confirmat ca au fost evacuati in siguranta.
Aliatii au confirmat ca germanii ii ajutau pe detinuti, nu i-au ucis.
Mai multe surse, inclusiv World Almanach, Crucea Rosie,
New York Times si enciclopedia Chambers, arata
ca populatia evreiasca a inregistrat chestii care
nu reflecta marturiile date cu privire la Holocaust.
Almanahul lumii evreiesti (World Jewish Almanach) a fost privit
ca sursa absoluta, cea mai autentica si de incredere
pentru numarul populatiei evreiesti din lume.
Si conform Almanahului Mondial, populatia globala de evrei
a crescut intre 1933 si 1948 de la 15.315.000 la 15.753.000.
„In toata Europa ocupata de germani, existau 2,4 milioane de evrei.
Dupa razboi, 3,8 milioane de evrei au solicitat reparatiile Holocaustului.
Tragic, restul de 6 milioane s-au pierdut ". Edgar J. Steele
Procesele de la Nürnberg
au avut loc in orasul german Nürnberg din 1945 pana in 1949.
Liderii national-socialisti au fost arestati si judecati
pentru presupuse crime de razboi.
In sala de judecata erau patru judecatori,
unul din SUA, unul din Marea Britanie, unul din Franta si unul din Uniunea Sovietica.
Procurorii de la Nürnberg: Kempner, Rapp, Niedermann, toti erau evrei.
Intr-o scrisoare catre sotia sa, procurorul sef de la Nürnberg, Thomas J. Dodd,
a scris ca echipa de urmarire penala era 75% evreiasca.
Procurorul general pentru Inalta Curte a fost dr.Jacob Meisner, evreu.
Potrivit lui Louis Marschalko,
un jurnalist maghiar de razboi care a scris despre procese,
"Din 3.000 de persoane angajate in personalul de la tribunalele din Nürnberg,
2.400 erau evrei ".
Naratiunea Holocaustului
este folosita pentru a indeparta focalizarea pe crimele de razboi comise de Stalin,
Roosevelt, Churchill, armata rosie, Eisenhower si fortele aliate,
si, in schimb, ii face tapi ispasitori pe national-socialisti,
pentru majoritatea ororilor razboiului.
La procesele de la Nürnberg,
existenta camerelor de gazare nu a fost stabilita prin dovezi
fizice si tehnice, care sunt necesare in mod normal in orice proces penal.
Art. 19 si 21 privind statutul instantei
a dispensat acuzarea de aceste constrangeri.
Pretinsele camere de gazare nu au fost nici studiate, nici descrise.
Revizionistul american Samuel Crowell,
in geniala sa carte din 2011 „Camera de gazare a lui Sherlock Holmes”,
scrie cum Aliatii au prezentat doar patru documente germane
la procesele de la Nürnberg, pentru a demonstra ca nazistii au gazat oamenii,
si toate aceste documente au fost traduse gresit
sau citatele au fost complet scoase din context.
Socialistii nationali, acuzati in procesele de crime de razboi,
au fost torturati de majoritatea evreilor comunisti si de interogatorii britanici,
de obicei, prin zdrobirea testiculelor pana cand admiteau Holocaustul.
Procuror evreu principal din procesele Einsatzgruppen
a admis public ca a fost martor la tortura
si personal a folosit amenintarile cu moartea pentru a extrage marturisiri.
Judecatorul Comisiei Armatei, Simpson a declarat:
„Anchetatorii puneau o cagula neagra peste capul acuzatului
si apoi il loveau in fata cu boxul,
ii loveau si-i bateau cu furtunuri de cauciuc...
Toti germanii, in afara de doi, din cele 139 de cazuri pe care le-am investigat
fusesera loviti in testicule dincolo de reparatii. "
Rudolf Höss a fost unul dintre ei.
A fost arestat, torturat si intimidat in confesiuni nerealiste si absurde.
Raspunsul gresit l-ar fi dus la pedepse groaznice.
Metodele de gazare pe care le-a marturisit erau total inaplicabile(imposibile).
Marturisirile s-au bazat pe tortura prin care Höss fusese adus la punctul
ca putea spune orice, doar pentru a evita ca tratamentul cumplit sa continue.
Ulterior, Höss a fost spanzurat, pentru ca nimeni sa nu afle adevarul.
Höss a mintit pentru a salva viata sotiei si a copiilor sai.
Toate acestea au fost confirmate intr-o carte publicata in 1983
intitulata „Legiuni ale mortii”, care contine amintirile
sergentului evreu britanic Bernard Clark,
care se lauda cu privire la modul in care l-a torturat pe Höss
si si i-a amenintat familia pentru a forta o marturisire de la el.
Clark chiar a amenintat ca ii va trimite pe copiii lui Höss in Gulagurile din Siberia
daca nu marturisea.
Dominatia evreiasca si controlul proceselor erau evidente.
Chiar si calaul prin spanzurare pentru cei 10 lideri socialisti nationali condamnati la moarte,
maestrul chirurg John C. Woods, era evreu
iar spanzurarea a avut loc pe 16 octombrie 1946.
Era de ziua sarbatorii evreiesti Purim din cartea Esterei, Haman si cei zece fii ai lui,
un dusman al evreilor, au fost spanzurati in ziua de Purim.
Calaii au folosit o cadere (franghie_NT)scurta in loc de o cadere lunga incat gatul sa se rupa lent.
Astfel, victimele au murit cu o moarte mai lenta din cauza strangularii.
Trapa era prea mica astfel incat
cativa dintre barbati au suferit leziuni sangerande la cap
cand au lovit partile laterale ale trapei in timp ce cadeau.
Cadavrele au fost incinerate si imprastiate pe un rau
negand familiilor dreptul la inmormantare, ca insulta finala.
"Procesul invinsilor de catre invingatori nu poate fi impartial,
oricat ar fi de acoperit... Peste toata aceasta judecata
exista spiritul razbunarii, iar razbunarea este rareori dreptate ”. - Senatorul Robert Taft
"Am fost bantuit de ani buni in urma" proceselor de crime de razboi "
care cred ca erau josnice si care tin mai mult
de barbaria Romei antice decat de asa-numitele societati civilizate ".
- Taylor Caldwell, romancier american
„Am considerat intotdeauna urmarirea penala de la Nürnberg ca un pas inapoi
in dreptul international si un precedent care se va dovedi stanjenitor in viitor. "
- Judecatorul Learned Hand, US Circuit Judge
„Consider in general„ procesele de crime de razboi ”
si in special procesele amiralului Doenitz,
o problema de ipocrizie in masa rezultata dintr-o mahmureala cauzata de razboi ".
- Amiralul Stanton Merrill
„Astfel, mi se pare ca isteria emotionala de dupa razboi a fost responsabila
pentru procesul si inchisoarea ofiterilor si civililor de rang inalt din Germania,
si ca ar trebui sa reflectam cu rusine la eforturile noastre de razbunare fata de oameni,
la ce am putut face propriei noastre tari, si ma bucur ca am inclus numele meu
in orice efort pentru a ispasi nedreptatea facuta amiralului Doenitz si altor persoane,
care, de asemenea, au fost tratate pe nedrept pentru ca si-au iubit tara ”.
- Amiralul Frederick Horne
„Am fost ingrozit sa vad Rusia sovietica judecand, cand ei insisi erau vinovatii.
Sunt fericit sa-mi alatur numele meu celor care
incearca sa faca modificari la amiralul Doenitz ". - Adolph Menjou, actor american
Propagandistii sovietici, Ilya Ehrenburg,
da, stii, evreul care a incurajat genocidul
si violul in masa al femeilor germane;
stiau deja despre cele 6 milioane in noiembrie 1944.
In timp ce ziarele englezesti anuntau ca Ehrenburg merge
pentru a publica o carte despre clamatele atrocitati germane,
el a descris cum 6 milioane de evrei au fost masacrati de germani.
Avand in vedere ca dureaza luni pentru a scrie o carte,
cifra de 6 milioane trebuie sa fi aparut cu mult inainte de noiembrie 1944.
Intrucat Aliatii abia urmau sa invadeze Germania,
Ilya Ehrenburg a scris urmatoarele in ziarul Soviet War News,
publicat de ambasada sovietica din Londra:
"In regiunile pe care le-au confiscat, germanii i-au ucis pe toti evreii,
de la oameni batrani pana la pruncii din brate.
Intrebati orice prizonier german de ce conationalii sai
au anihilat 6 milioane de oameni nevinovati si el va raspunde simplu:
"De ce? Pentru ca erau evrei."
Revendicarea a fost repetata in acelasi ziar in 4 ianuarie 1945,
si din nou la 15 martie 1945. Dar cum putea sti Ehrenburg atunci
ca 6 milioane de evrei fusesera ucisi,
si asta inainte ca un singur soldat aliat sa fi pus piciorul pe pamantul german?
La 30 aprilie 1945, cand Hitler a murit si Germania s-a predat,
New York Times a raportat ca mai mult de
6 milioane de detinuti au fost eliberati,
nu ucisi in lagarele de concentrare germane.
In iunie 1945, inainte de inceperea proceselor de la Nürnberg,
omul care le va organiza, procurorul sef al SUA, Robert Jackson,
a intalnit trei avocati reprezentand organizatii evreiesti majore influente
pentru a obtine contributia lor pentru urmatorul proces.
In ceea ce priveste pierderile populatiei evreiesti, Jackson le-a solicitat imediat:
„Cat de mari au fost acele pierderi evreiesti?”
Unul dintre avocatii evrei a raspuns spontan: „6 milioane”.
Dar cum ar fi putut sa stie asta?
Adevarul este ca cifra de 6 milioane este o mantra simbolica, religioasa,
care a fost repetata de peste 200 de ori in mass-media evreiasca
de-a lungul secolului trecut si asta cu mult inainte de a se naste Hitler chiar,
si cu mult inainte sa existe Socialismul National.
Dupa razboi, sovieticii, au pus acea figura total absurda.
Acea cifra de 6 milioane a fost practic o mantra
care a palpit prin tot secolul XX,
chiar de la sfarsitul secolului XIX, cand a inceput.
Cifra de 6 milioane a inceput ca un apel de strangere de fonduri.
Evreii americani strangeau fonduri pe motiv ca
6 milioane de evrei europeni aveau probleme, nu?
Si asa a inceput... Evreii din Rusia, 6 milioane de evrei din Rusia au probleme,
iar apoi in anii 1930 au devenit 6 milioane de evrei sub amenintare,
din cauza lui Hitler si asa mai departe,
si apoi in sfarsit la Nuremberg au devenit la timpul trecut,
6 milioane de evrei au fost ucisi,
si ai ceva de genul a 200 de titluri de ziar afisand asta.
Este extraordinar modul in care a aparut numarul mantric,
care nu a contat niciodata in nici un moment, bine?
Este important sa apreciem ca nimeni nu a numarat 6 milioane
dar aratau de parca chiar ar fi numarat 6 milioane
la procesul de la Nürnberg de dupa razboi, nu?
A fost doar acea figura ce trecuse ca o mantra
prin titlul ziarului, 6 milioane de evrei din Europa.
In cartea sa, „Primul Holocaust,
originea surprinzatoare a cifrei de 6 milioane ",
Don Heddesheimer ilustreaza ca cifra de 6 milioane
provine de fapt din campaniile de strangere de fonduri evreiesti
care au inceput la sfarsitul secolului XIX si a atins apogeul la mijlocul anilor (19)20.
Pe parcursul a aproape o suta de ani,
evreii au raspandit zvonul ca 6 milioane de evrei din Europa sufereau,
si uneori mergand pana acolo incat 6 milioane de evrei murisera deja.
New York Times, detinut de evrei, a fost principalul vehicul al propagandei
care include chiar si cuvintele cheie binecunoscute precum "exterminarea si Holocaustul".
Dupa semnarea Declaratiei sioniste Balfour,
evreii au pretins ca 6 milioane de evrei din Europa
erau in pericol de exterminare, daca nu aveau o patrie in Palestina.
Acest lucru a fost cu 14 ani inainte de venirea la putere a national-socialistilor
si cu 24 de ani inainte de a incepe presupusul Holocaust.
Originea acestei cifre de 6 milioane nu se bazeaza
pe orice fel de cunostinte avute, de fapt, cu privire la pierderile populatiei evreiesti.
Este doar un numar fictiv, simbolic, ezoteric si mistic.
In Tora evreiasca era scrisa o profetie prin care iudeilor
li s-ar permite sa se intoarca in Israel minus 6 milioane de oameni.
„Te vei intoarce minus 6 milioane”
Cartea „Dogma holocaustului iudaismului”
descrie modul in care numarul de 6 milioane este derivat cabalistic.
Numarul 6 milioane este un numar simbolic cu semnificatie religioasa
iar Holocaustul face parte din dogma religioasa a iudaismului.
Benjamin Blech a confirmat aceasta realitate in propria sa carte
„Secretele cuvintelor ebraice”.
De la dezvoltarea povestii Holocaustului in procesele de la Nürnberg,
evreii au cultivat si propagat cu pricepere aceasta poveste
care a fost ridicata la un statut de religie.
Holocaustul este singurul genocid revendicat de evrei care a devenit
o industrie de mai multe miliarde de dolari, care le-a dat posibilitatea extorcarii
a sute de miliarde de dolari de la Germania
si Statele Unite, o mare parte din acestea fiind utilizate pentru finantarea noului stat Israel.
Potrivit AMCHA din Israel, un supravietuitor al Holocaustului este orice evreu
care in 1933 locuia oriunde sub un regim national-socialist,
Aceasta califica orice evreu care a parasit Europa pentru America sau alta parte in 1933,
si a trait in confort si siguranta in timp ce razboiul continua.
Acestia au dreptul la mii de dolari pentru o plata unica
impreuna cu pensiile lunare ale Holocaustului.
Povestile reale despre Holocaust provin din doua surse:
inaltii inalti oficiali ai Partidului National Socialist
care au fost constransi si torturati in timpul proceselor de la Nürnberg
si supravietuitorii evrei care au iesit din lagarele de concentrare.
Aceste testamente evreiesti variaza de la gaze,
ursi si vulturi care mananca evrei in custi,
vaporizarea a 20.000 de evrei de langa Auschwitz cu energie atomica,
torturarea si uciderea prizonierilor evrei
la ritmul unui tango al mortii compus special,
fierberea evreilor pana la moarte ca pe niste homari, la Treblinka,
electrocutandu-i pana la moarte, caini de lagar muzicali
rupand bucati evreii care au cantat fals in orchestre,
homosexualii gadilati pana la moarte, gheizere cu sange evreiesc,
evreii fiind transformati in abajur si sapun,
masini pe sine care aruncau evreii direct in cuptoare,
masini de masturbare naziste si, da,
tratamentele suplimentare care au fost aplicate sunt la fel de ludice:
ingropat in graba,
sangele scurs,
fantana macabra,
... singurul lucru pe care nu il voi uita niciodata, l-am auzit cand au spus:
„nazistii ne iau pruncii nostri evreiesti
si ii sfasie in doua tinandu-i de picioare,
si apoi ei ii arunca in Nistru." Nistru este un rau.
Deci, ei au spus pentru fiecare persoana care va trece prin sarma (evada_NT),
ei vor tortura pana la moarte cinci dintre noi.
Atunci ne-au pedepsit. Pentru fiecare om care a trecut prin sarma,
au luat o suta de detinuti si i-au ucis in fata tuturor.
Cea mai mare poveste de dragoste pe care am povestit-o vreodata in emisiune.
Herman Rosenblat a primit atentie internationala
pentru povestea lui despre a fi un baietel infometat intr-un lagar de concentrare nazist
caruia i se aruncau mere in fiecare zi de catre o fetita
aflata de cealalta parte a gardului.
Ani mai tarziu, potrivit povestirii, Rosenblat a intalnit-o pe aceeasi fata
la o adunare in New York si i-a propus casatoria in fata camerelor.
Obisnuia sa vina in fiecare zi, sa-mi aduca mere, cerule(?),
sacoul meu si o bucata de paine si el imi spunea: „Ne vedem maine”.
Povestea i-a adus de doua ori pe Herman si Roma Rosenblatt la Oprah
si in ziarele din toata lumea.
Au primit si o oferta de carte si film, dar povestea nu era adevarata.
De ce ai facut-o?
De ce ai spus o minciuna atat de mare la atat de multa lume, atata timp?
Nu a fost o minciuna... a fost, eu... mi-a fost imaginatia.
Si in imaginatia si mintea mea au crezut-o,
chiar acum cred ca a fost acolo si mi-a aruncat marul.
Cum poti spune ca nu a fost o minciuna?
Nu era adevarat si stii ca nu este adevarat.
Da, nu este adevarat, dar in imaginatia mea era adevarat.
Membrii propriei familii spun ca adevarata sa motivatie au fost banii.
Herman si Roma Rosenblatt si-au spus povestea lor falsa in public
de mai bine de un deceniu, dar totul s-a destramat in urma cu aproximativ sase saptamani
dupa ce cercetatorii Holocaustului au dovedit ca era imposibil din punct de vedere fizic
pentru ca prizonierii sa se apropie de gard
la lagarul de concentrare unde a fost tinut Herman
si ca familia Romei se afla de fapt la mai mult de 200 de mile distanta la acea vreme.
Rosenblat este remarcabil de neimplinit cu privire la anii sai de minciuna.
Imi pronunt dragostea pentru tine, pentru totdeauna.
Cand te uiti la asta, nu este inconfortabil deloc?
Nu.
Crezi ca acesta a fost lucrul potrivit?
Da.
Si in timp ce erai sus pe scena acolo in fata tuturor acestor oameni,
nu te gandeai:
- „Nu spun adevarul aici”? - Nu.
Deci, daca ar trebui sa o faceti din nou, ati spune aceeasi poveste?
Da.
Ati face-o?
Da.
Pur si simplu nu stiu ce sa spun.
Adica, este imaginatia lui, dar stie ca nu este adevarat...
El spune ca a alcatuit o lume fantezista si ca a trait in acea lume fantezista.
Iar fiul sau spune ca a incercat sa-l opreasca.
Da.
- Cerurilor. Bine, multumesc, Dan. - Cu placere.
Mietek Grocher viziteaza Suedia vorbind cu copiii,
povestindu-le despre ororile lagarelor de concentrare germane.
S-a dovedit ca povestea lui a fost direct plagiata
dintr-o carte de fictiune numita „Mila 18” din 1961.
Joseph Hart din Pennsylvania a tinut discursuri publice de ani de zile
in care a pretins ca a scapat de la Auschwitz
si chiar l-a cunoscut pe doctorul nazist cel rau, Josef Mengele.
El a marturisit acum ca a fabricat intreaga poveste.
El a recunoscut ca totul a fost o minciuna.
Hart chiar isi tatuase un numar fals de inchisoare pe brat
sa-i faca pe oameni sa creada in minciunile lui.
Otto, de ani de zile era platit cu multi sekeli pentru a povesti in scolile germane
despre experientele sale despre Holocaust.
A vorbit despre Noaptea de Cristal,
cum a pierdut 72 de rude, inclusiv mama, tatal si sora,
si cum a fost el insusi internat la Buchenwald.
Totusi, Otto recunoaste acum ca intreaga poveste a fost o minciuna.
Misha Defonseca a scris o memorie, care este cea mai bine vanduta
despre experienta ei despre Holocaust.
Povestea ei a fost publicata acum aproape 20 de ani ca
„Misha, o memorie a anilor Holocaustului”.
Cartea descrie cum, cand avea 6 ani,
parintii ei evrei au fost luati de acasa de catre nazisti
si cum a pornit pe jos in Belgia, Germania si Polonia pentru a-i gasi,
traind din resturi de mancare furata, pana cand a fost adoptata de o haita de lupi.
De asemenea, a sustinut ca a impuscat un soldat nazist in autoaparare.
Povestea a devenit un bestseller imens si a fost chiar ecranizata intr-un film in Franta,
dar in 2008 s-a descoperit ca totul este fabricat si ca totul a fost o minciuna.
Autoarea al carui nume real s-a descoperit a fi Monique de Wael a spus asta:
"Nu este adevarata realitate, dar este realitatea mea...
Exista momente in care mi-e greu sa diferentiez
intre realitate si lumea mea interioara ".
Michele va trebui sa dea inapoi acum banii primiti
care se ridica la 22,5 milioane de dolari.
Elie Wiesel ne-a spus de 50 de ani ca in timp ce se afla la Auschwitz
el a fost tatuat pe bratul stang numarul A-7713.
El mai adauga ca tatalui sau i-a fost dat numarul A-7712,
dar un adevarat supravietuitor al Auschwitz-ului, Myklos Grüner,
sustine ca Elie Wiesel este un impostor.
Myklos, care a fost cu adevarat in lagar, sustine ca Elie Wiesel
a furat identitatea unui barbat adevarat pe nume Lazar Wiesel,
caruia i-a apartinut de fapt numarul A-7713.
In primul rand, daca te uiti la bratele lui, Elie Wiesel nu are un tatuaj.
Numarul A-7712 a fost dat de fapt
unui om pe nume Abraham Wisel, fratele mai mare al lui Lazar.
Elie Wiesel nu a afirmat niciodata ca a vazut camere de gazare homicidale.
In schimb, el sustine ca a fost martor cum nemtii rai aruncau copii evrei
in flacarile gigantice care se ridicau dintr-un sant,
dar si acest lucru a fost demascat de oameni de stiinta, istorici si ingineri.
Auschwitz era construit pe o mlastina cu un nivel de apa ridicat
ceea ce facea imposibila arderea cadavrelor in santuri.
Nu mai vorbim de faptul ca este imposibil pentru corpurile umane
sa fie consumate in totalitate de flacari in acest mod, din cauza lipsei de oxigen.
Myklos spune insa ca nu a vazut niciodata santuri in care ardeau copii.
Elie Wiesel explica asta
„Unele evenimente au loc, dar nu sunt adevarate;
altele sunt, desi nu au avut loc niciodata ”.
In 1986, Myklos Grüner l-a intalnit pe Elie Wiesel la Stockholm.
Myklos a crezut ca-l va intalni pe Lazar Wiesel,
dar dupa intalnire Myklos a spus:
„Am ramas uluit sa vad un om pe care nu l-am recunoscut deloc.
El nu era colegul meu prizonier. "
Myklos a fost, de asemenea, surprins ca Elie nu a putut vorbi maghiara,
dar in schimb vorbea engleza cu un puternic accent francez,
chiar daca Wiesel sustine ca s-a nascut in Ungaria.
Nici Elie Wiesel, nici tatal sau, Shlomo Wiesel
nu sunt numiti in orice inregistrari de la Auschwitz sau Buchenwald.
Dupa razboi, Elie Wiesel s-a alaturat grupului terorist evreiesc Irgun.
Oricum, Elie Wiesel rade astazi pe toate drumurile sale pana la banca
unde isi tine banii pentru cea mai vanduta carte „Noaptea”
care i-a adus recunoastere internationala si milioane de dolari.
A castigat chiar premiul Nobel pentru pace in 1986.
Dintre miile de adevarati supravietuitori evrei din lagarele germane,
din comunitatea evreiasca internationala,
doar el a fost ales de mana de sionisti si mincinosi plini de ura
pentru a raspandi propaganda anti-germana.
Dar, desigur, nu toti evreii mint.
Multi evrei nu sunt de acord cu naratiunea Holocaustului.
Multi dintre ei au marturisit ca nu au vazut niciodata crime in masa sau gazari,
dar acesti evrei au fost efectiv facuti sa taca
de catre organizatiile sioniste anti-discurs liber, pentru a acoperi adevarul.
Paul Rassinier a fost arestat de Gestapo in octombrie 1943
si deportat in Germania, unde a fost tinut prizonier
pana la sfarsitul razboiului in lagarele de concentrare Buchenwald si Dora.
Rassinier era suparat de numeroasele minciuni si mituri
despre lagarele de concentrare care erau in circulatie.
Membri ai rezistentei franceze, care au fost si ei internati
in diferite lagare de concentrare germane in timpul razboiului,
inclusiv Auschwitz si alte lagare de presupuse criminale,
cu totii au dat informatii despre tratamentul lor de catre germani
si cu totii au negat orice cunostinta despre camerele de gazare
si despre un program de crima in masa in lagare.
Rassinier a spus asta
„Niciodata, in niciun moment nu au avut autoritatile responsabile ale celui de-al treilea Reich
intentia sa ordone sau sa dispuna de fapt exterminarea evreilor,
intr-un mod sau in orice alt mod. "
Maria Van Herwaarden a depus marturie despre experienta ei din lagar
intr-un tribunal din districtul Toronto din martie 1988.
Ea a marturisit ca a fost martorul mortii multor colegi detinuti
prin boli si in special tifos, si a vazut ca unii si-au luat singuri viata,
dar nu a vazut nicio dovada despre ucideri in masa,
gazari sau vreunui program de exterminare.
Evreul Benedikt Kautsky, care si-a petrecut anii
dintre 1938 si 1945 in lagarele de concentrare, au spus de trei ori la Auschwitz:
„Am fost in marile lagare de concentrare din Germania.
Trebuie sa afirm cu adevarat ca in nici un lagar nu am mai vazut nimic
care ar fi putut sa semene cu camere de gazare. "
O evreica pe nume Marika Frank
a ajuns la Auschwitz-Birkenau din Ungaria in iulie 1944,
cand 25.000 de evrei ar fi fost gazati si incinerati zilnic,
conform povestirii oficiale.
A depus marturie dupa razboi ca nu a vazut si nu a auzit de vre-o camera de gazare
in perioada in care a fost internata acolo.
Scrie scriitorul evreu Gerard Menuhin (fiul lui Ehudi Menuhin_NT_dupa marturisirea tatalui care a fost in lagar)
„Holocaustul este cea mai mare minciuna din istorie.
Germania nu are nicio vina pentru cel de-al doilea razboi mondial ".
Presiunea evreiasca a indus legi asupra societatilor democratice
pentru a preveni intrebarile iar promovarea si indoctrinarea neincetata
a aceluiasi „holocaust” incontestabil evita... probeaza ca trebuie sa fie o minciuna.
De ce nu i s-ar permite nimanui sa-l interogheze?
Spune profesorul evreu Norman Finkelstein
„Holocaustul s-a dovedit a fi arma perfecta
pentru devierea criticilor aduse Israelului...
Holocaustul se poate dovedi drept cel mai mare jaf
din istoria omenirii ”.
Rabinul sef evreu, Arye Friedman, spune
"Holocaustul este o fictiune istorica de succes."
Profesorul evreu Roger Dommergue a spus:
Stiu ca holocaustul este un fals complet,
pentru ca este foarte usor de dovedit, pentru ca este o simpla problema aritmetica tehnica
care ar putea fi rezolvata si de un copil din liceu.
Acum, orice chimist stie ca nu puteti gaza oameni cu acid cianhidric...
- Cum se numeste in engleza? - Da, acid hidro-cianic.
Acid hidro-cianic.1000 sau 2000 de persoane la un moment, este binecunoscut.
Si chiar si cele mai importante ziare evreiesti americane,
precum Anuarul Evreiesc American,
a spus ca in Europa ocupata in 1942 erau doar 3.003.000 de evrei,
deci nu vad cum ar fi putut ucide cineva 6 milioane de evrei,
cand erau doar 3 milioane. Cred ca toata lumea poate vedea asta.
M-am inscris in 1944. Era in razboi, dar razboiul nu s-a terminat in 1945,
cum credea toata lumea.
Am crezut ca Hitler era un adevarat monstru asa cum spunea toata lumea ca este.
Dar de cand am studiat ce s-a intamplat sub nazism,
ce a vrut sa faca si ce a spus Hitler, cand i-am citit cartile -
oricine poate citi „Mein Kampf” sau poate citi
„Mitul secolului XX”, de Rosenberg
- si oricine poate sti de asemenea ce s-a intamplat in ultimii 50 de ani
cand Hitler nu mai poate face nimic si nu are nici cea mai mica influenta,
pentru ca nazistii sunt morti acum 50 de ani....
..ce s-a intamplat, v-am spus in prelegerea mea, este absolut incredibil...
Si in varful tuturor, puteti vedea evreii.
Ti-am spus ca am studiat cartile care exprima cu adevarat nazismul - adica
'Mein Kampf' si 'Mitul secolului XX' de Rosenberg.
Am studiat ce s-a intamplat in timpul razboiului si mai ales
ceea ce a facut de fapt Hitler, care ne este ascuns, ceea ce ne este interzis.
Ce a facut in Germania.
Si singurul lucru pe care il stim despre Hitler este ca a ucis 6 milioane de evrei
care au fost executati in camere de gazare pe care nimeni nu le-a vazut vreodata.
Acesta este singurul lucru pe care oamenii il cunosc despre Hitler.
Dar cand stii cu adevarat ce a facut, ce a facut de fapt in Germania,
cand ai studiat toate astea,
vezi ca ai fost complet, complet...
indus in eroare, pentru a folosi un termen mai bland.
Stephen F. Pinter, care a ocupat functia de avocat
pentru Departamentul de Razboi al Statelor Unite in fortele de ocupatie din Germania
si Austria timp de sase ani dupa razboi, a facut urmatoarea afirmatie:
"Am fost la Dachau timp de 17 luni dupa razboi ca avocat al Departamentului SUA,
si pot afirma ca in Dachau nu exista o camera de gazare.
Nici in celelalte lagare de concentrare din Germania nu a existat vre-o camera de gazare ".
Iti provoc din nou istoria ta. Nu exista absolut nicio inregistrare
ca 6 milioane de oameni au fost omorati in lagarele de concentrare.
Au doar 16 milioane pentru inceput.
In ciuda opozitiei evreilor fata de integritatea istorica,
Revizionistii Holocaustului sparg barierele
ridicate in jurul inchisorii lor de constiinta si de vorbire.
Robert Faurisson, de exemplu, un specialist francez recunoscut
in analiza documentului, a declarat ca nu a fost gasit nici un document
asta dovedeste ca un plan de „exterminare evreiasca” al celui de-al treilea Reich
nu a existat vreodata - expulzare, da - dar exterminarea, nu.
Ca pedeapsa pentru contestarea liniei oficiale a Holocaustului,
Faurisson(evreu_NT) a fost in repetate randuri victima agresiunii fizice,
a nenumarate actiuni ilegale, a inghetarii contului sau bancar si a primit amenzi grele.
In anul 2000, savantul elvetian Jurgen Graf,
autorul cartii „Autopsia Holocaustului”,
dupa ce a primit o pedeapsa de doi ani de inchisoare pentru
punerea la indoiala a existentei camerelor de gazare din Auschwitz,
a fugit la Sankt Petersburg unde locuieste inca de pe vremea cand a fost exilat.
In Sankt Petersburg, Graf se ocupa cu examinarea arhivelor sovietice,
despre care Graf pretinde - daca sunt scoase la lumina -
ca vor aduce in genunchi versiunea oficiala evreiasca a Holocaustului.
Deosebit de scandaloasa si o lovitura pentru libera exprimare si anti-ancheta istorica,
este arestarea avocatului german Horst Mahler.
In 2009, Mahler a fost condamnat de doua instante germane
pana la un total de unsprezece ani de inchisoare pentru „crime(delict_NT) de opinie”,
una dintre ele fiind afirmatia lui Mahler ca
"versiunea oficiala a Holocaustului
este cea mai mare minciuna savarsita vreodata in istoria umana".
Beneficiile exagerarii Holocaustului
au fost enorme pentru evreii sionisti, atat financiare cat si politice.
Holocaustul este folosit astazi ca arma a vinovatiei
intrucat multe grupuri rasiale exploateaza empatic
faptul ca europenii albi sunt cunoscuti,
drept participanti intr-o vinovatie colectiva
facand albii sa se simta rusinati si vinovati pentru trecutul lor.
,,Da-le calatoria in vinovatie."
''Asta este, absolut.''
''Trebuie sa jucam cartea acestei vinovatii.''
Aduc totul din trecut. 50 de ani.
Daca stanga, comunistii sau evreii aud o persoana ca discuta
orice este legat de imigratie, demografie sau realism de rasa,
ei eticheteaza imediat persoana respectiva ca fiind
neo-nazist, urmatorul Hitler sau antisemit.
Acest lucru este facut pentru a opri conversatia
si pentru a face persoana sa para un bigot urat.
Retorica destul de periculoasa, rasista si fascista.
Oamenii nu cred ca este bine sa fii un nenorocit de nazist.
Practic este aceeasi cu citarea lui Hitler.
O gramada de asazisi fascisti, niste oportunisti, aduc atatarea la ura
incercand sa mearga pe o simpatie cu videoclipurile de propaganda pentru gunoaie.
Am comparat direct pe toti cei care vorbesc despre marxistii culturali,
de la fascistii literali la nazistii care au inventat termenul.
Racismul este deosebit de sensibil cand este utilizat
impotriva indivizilor care sunt ucisi cu milioanele.
Lucruri foarte rasiste si antisemite. Este jenant,
dar acest lucru loveste oarecum aproape de casa, din moment ce o parte din familia mea
se aliniaza cu acel mod de a gandi. Ei nu cred ca s-a intamplat.
O sa stergi toata acea istorie.
Suna ca bunicul meu sau orice alta persoana rasista pe care o cunosc.Vina in evrei!
Acesta este literalmente bunicul meu.
Desigur, chiar crede ca Holocaustul chiar se intampla naibii.
Ei bine, vreau sa spun, el a ucis ca 6 milioane de evrei nenorociti. Crezi sau nu.
De asemenea, el a ucis 6 milioane de evrei nenorociti. Asculta, nenorocita de vaca, bine?
Cand omori 6 milioane de evrei,
nu conteaza ce ai facut in trecut.
- Holocaustul? - Holocaust, da.
- Vom vorbi cu Mercedes Carrera... - Cele 6 milioane.
6 milioane...
- Cand eram... Cand eram... - 6 milioane...
6 milioane...
Asta era 6 milioane.
Era 6 milioane.
Naratiunea holocaustului este folosita pentru consolidarea identitatii evreiesti,
si simultan ca subminare, demonizare
si delegitimizarea identitatii europene albe.
Este folosita ca arma manipulatoare impotriva tuturor europenilor albi.
Mi-am facut cercetarile. Mi-am facut cercetarile.
Esti batran. Batraaaaaaan.
Esti un nenorocit barbat alb. Da!
...in America. Da, uitati-va la toti oamenii negri care sunt... mexicani
Aceasta nu este nicio problema in comparatie cu oamenii negri... politie
Rahat!
???
Esti un om alb!
Asta-i nenorocitul!
[la miscare lenta] Esti un nenorocit barbat alb!
Acum, imi datorezi niste bani. Bine? Imi datorezi reparatii. De ce asta?
Pentru ca fiecare libertate pe care o am,
si pe am luat-o drept dreptate toata viata,
a fost posibila doar prin averea pe care au furat-o stramosii mei.
Bine.
Naratiunea holocaustului este folosita in primul rand pentru a descuraja politici
cum ar fi nationalismul si, in schimb, sa promoveze globalismul
si multiculturalismul in lumea occidentala.
Europenilor le este amintit constant
„Nu uita niciodata. Niciodata” si ca ororile nu se vor mai repeta niciodata.
Acest lucru este facut pentru spalarea creierelor europenilor
sa nu se ridice pentru propria natiune si rasa.
Prin aceasta naratiune, europenii sustin politica
care protejeaza drepturile grupurilor minoritare in locul propriilor lor semeni.
Orice critici impotriva evreilor sau a statului evreiesc din Israel,
practic, au fost scoase in afara legii.
Holocaustul evreiesc s-a transformat intr-o religie,
in care nici o abatere de la ortodoxie nu este acceptabila.
Chiar daca au existat multe holocausturi
si genociduri mai mari de-a lungul istoriei,
holocaustul evreiesc este singurul care conteaza si este, desigur,
singurul pentru care inseamna crima chiar punerea sa la indoiala.
De fapt, este singurul eveniment istoric pentru care
este interzis prin lege sa il interoghezi, si chiar in multe tari.
Motivul pentru care probabil ca niciodata nu ati auzit despre aceasta cercetare,
care a dovedit ca povestea oficiala este falsa,
se datoreaza faptului ca cercetatorii care au indraznit sa exploreze numeroasele inconsistente
si contradictii din povestea Holocaustului au fost supusi
la atacuri fizice, inclusiv hartuire, vandalism,
distrugerea carierei, impuscare, pericol, agresiuni fizice,
ba chiar si incendii ale locului in care munceau.
Organizatiile de propaganda evreiesti si sioniste anti-libera-exprimare
fac tot ce pot pentru a suprima adevarul
prin cenzurarea internetului
si prin arderea cartilor care le expun minciunile.
Datorita presiunii organizatiilor impotriva libertatii de exprimare,
Facebook-ul, YouTube si alte social media
fac tot posibilul sa reprime si sa amuteasca adevarul,
si nici macar nu ne putem baza pe aceste platforme pentru a fi utilizate in viitor.
Ambele Wikipedia si Google sunt monitorizate
pentru a se potrivi naratiunii corecte din punct de vedere politic, pentru a induce in eroare populatia.
Mo'etzet Yesha, impreuna cu Israelul Meu,
a aranjat o zi de instructiuni pentru editorii Wiki.
Scopul zilei este de a-i invata pe oameni sa editeze in Wikipedia,
care este sursa de informatii numarul unu astazi in lume.
Ca exemplu, daca cineva cauta fasia Gaza, vrem sa fim acolo.
Vrem sa fim tipii care influenteaza ceea ce este scris acolo,
modul in care este scris si pentru a ne asigura ca este echilibrat si sionist in natura.
Am venit aici pentru a afla mai multe despre cum noi, ca israelieni si ca evrei,
putem apara Israelul online, pe internet
si in special in Wikipedia in acest caz.
Wikipedia este un sistem complex
si uneori este greu sa-ti dai seama de reguli.
Eu personal am incercat sa editez lucruri in Wikipedia care erau impotriva Israelului.
Cunoasterea este importanta pentru oricine doreste sa fie activ
in apararea Israelului pe internet,
astfel incat sa putem merge si sa putem vedea informatiile si putem spune:
"Acest lucru nu este chiar corect, este pe o parte a povestii.
Pot, am puterea si dreptul de a schimba asta."
Si, in general, este atat de important pentru noi sa fim online,
muncind pentru a ne apara pe noi insine si pentru a dovedi lumii
si noua insine ca suntem drepti, ca avem dreptate,
si pentru ca chiar acum, daca te uiti online,
daca cautati anumiti termeni cu Israel,
este doar plin de antisemitism, antisionism si gunoi,
si nu este suficient doar ca noi sa lucram pentru a contracara acest lucru,
si asigurati-va ca cealalta parte a povestii,
latura noastra a povestii, partea dreapta a povestii,
primeste acoperirea potrivita, acoperirea de care are nevoie, deci...
In tarile noastre presupuse libere si democratice
care se mandresc frecvent ca sunt tolerante,
invadatorii din lumea a treia violeaza acum femeile europene
si au primit cele mai indulgente sentinte.
Intre timp, negatorii Holocaustului sau antisemitii
pot primi multi ani de inchisoare pentru ca a pus la indoiala doar un eveniment istoric.
Este clar ca guvernele noastre nu mai lucreaza pentru popoarele noastre.
Potrivit lui Gerard Menuhin,
au fost 117.344 acuzatii de crime de gandire
in instantele germane din 1994 pana in 2004.
In jur de 2000 de persoane sunt judecate in fiecare an pentru negarea Holocaustului,
persoane care pot lua pana la cinci ani de inchisoare si o amenda.
Majoritatea oamenilor din Anglia, America, Australia
habar n-au despre ce tiranie este in aceasta tara.
Avem mai mult de 2.000 de procese, mai mult de 2.000 de condamnari pe an
si asta dureaza mai mult de zece ani.
Deci, va puteti imagina cati oameni au suferit din cauza asta
iar familiile au fost distruse.
Si si-au pierdut locul de munca si asa mai departe. Pentru adevar!
Si pur si simplu pentru intrebari, pur si simplu pentru intrebari despre sursele acesteia.
Nu promoveaza nicio idee, ci doar intreaba.
- Intrebarile ca ale tale. - Da.
Da, si acum in... ceea ce s-a intamplat la Paris este doar pentru noi,
pentru ca toti sefii natiunii au spus:
„Presa libera, si asta insemnand ca libertatea este lucrul cel mai maret pentru democratie”.
Si de aceea, spun, sa folosim aceasta libertate.
ADEVARUL NU SE TEME DE INVESTIGARE, DAR HOLOCAUSTUL DA
Holocaustul este o poveste pe care globalistii
nu permit nici macar sa fie dezbatuta sau pusa la indoiala.
Oricine pune la indoiala povestea, este catalogat imediat ca rasist,
un nazist care vrea sa omoare 6 milioane de evrei
si un negator al Holocaustului, un hater sau un antisemit.
Aceasta tehnica de etichetare este folosita pentru a descuraja discursul
si discutii legate de Holocaust si al doilea razboi mondial.
Revisionismul Holocaustului este considerat astazi o chestiune tabu
cu legi si pedepse cu inchisoarea aplicate europenilor
care pun la indoiala relatarea Holocaustului corect din punct de vedere politic.
Aceasta este o incalcare grava a articolului 19
din Declaratia Drepturilor Omului a Natiunilor Unite.
Fiecare are dreptul la libertatea de opinie si de exprimare;
acest drept include libertatea de a sustine opinii fara amestec
si de a cauta, primi si transmite informatii si idei
prin orice media si indiferent de frontiere.
Simplul fapt ca in Europa exista legi de negare a Holocaustului
ar trebui sa ridice o spranceana.
Adevarul nu se teme de investigatii.
Cu siguranta nu este necesar sa alcatuiti legi pentru a proteja istoria,
decat daca incercati sa protejati o minciuna.
Adevarul sta pe propriile picioare.
Da, Holocaustul este o afacere mare,
pentru ca Germania a platit pana acum evreilor,
cred ca cel putin 200 de miliarde de dolari, deci este o afacere mare.
Si unii dintre voi inca primiti 1.000 de dolari pe luna
si multa lume nu stie acest lucru,
si atunci oamenii nu isi dau seama cine i-a adus pe sclavi in America.
Erau corabii evreiesti.
Asteptati, asteptati, asteptati putin, acesta este totul un alt un lucru.
Sa luam o pauza. Pentru ca cu problema despre care vorbim astazi este
daca a existat sau nu Holocaust.
Vom vorbi despre sclavie si despre cine i-a adus aici mai tarziu.
Revenim imediat. [reclama]