OPERATIUNEA BARBAROSSA
Stalin a incalcat pactul de neagresiune sovietico-polonez invadand Polonia in 1939.
Stalin a incalcat pactul de neagresiune sovietico-finlandez invadand Finlanda in 1939
fara nicio declaratie de razboi, initiind razboiul de iarna.
Eroii finlandezi au luptat cu marea Armata Rosie.
Stalin a bombardat Suedia in 1940.
Stalin a incalcat o prevedere a pactului sovietic-german de neagresiune, Ribbentrop-Molotov,
prin invadarea Lituaniei, Estoniei si Letoniei in 1940.
Bolsevicii s-au angajat sa terorizeze, sa tortureze si sa omoare oamenii drept practica comunista standard.
Deportarile sovietice cu masinile de transportat vite au afectat mai mult de jumatate de milion estoni, letoni si lituanianieni.
Europenii crestini au fost expediati la Gulag.
12% din intreaga populatie baltica a fost, fie deportata in Siberia,
fie executata de politia secreta sovietica evreiasca.
Stalin a luat o bucata din estul Romaniei in 1940
si a obligat pe romani sa predea Basarabia, Moldova.
In standardul lor dublu si bolnav, aliatii au ramas tacuti cu privire la aceasta brutala agresiune sovietica.
In schimb, pactul Churchill-Stalin a fost semnat la 15 octombrie 1939.
Secretarul de stat pentru razboi, Churchill, a semnat documentele executive ale acestui pact la 8 februarie 1940 la Londra.
Aliatii nu dadeau nici fundul unui sobolan pe Polonia.
Au folosit-o doar pentru a incepe razboiul impotriva Germaniei.
Si de acum, nu va exista nici boicot si nu vor exista nici declaratii de razboi pentru sovietici.
Fara propaganda anticomunista in mass-media si fara nici un „Stalin este un atatator la razboi”.
Nimic.
Din 1933, cand a facut prietenie cu sovieticii, Roosevelt a mentinut constant relatii stranse
cu oameni care sunt fie comunisti, fie simpatizanti comunisti.
Hitler stia bine ca Stalin era pe cale sa invadeze Europa.
Suspiciunile sale cu privire la Stalin au fost dovedite, dupa caderea URSS, ca fiind legitime.
Documentul nr.103202 / 06 al sefului de personal, semnat Kirill Meretskov, la 1940,
a dezvaluit ca Stalin se pregatea sa invadeze Europa de Vest in iulie 1941
intr-o invazie masiva numita Operatsia Groza - Operation Thunderstorm.
Este datat 18 septembrie 1940, cu trei luni inainte de semnarea „Operatiunii Barbarossa” - germana.
Dupa ce Georgy Zhukov a devenit seful Statului Major General in februarie 1941,
planul se numea MP 41 - Mobilisatsyoni Plan 41.
Poate fi gasit in asa-numita „Osobaya Papka”,
un fisier care contine aproximativ 100.000 de documente top secret.
In cartea „Ledokol” (Spargatorul de gheta) sau „Icebreaker” istoricul evreu rus, Viktor Suvorov,
ne ofera dovezi convingatoare ca Hitler a fost fortat la o lovitura preventiva
impotriva unei armate sovietice masive gata sa invadeze si sa distruga intreaga Europa occidentala.
Suvorov citeaza documente sovietice secrete de top care demonstreaza acest lucru.
Armata Sovietica a fost construita in intregime ca o forta ofensiva.
Stalin folosea strategia de divizare si cucerire clasica.
In primul rand, spera ca Marea Britanie, Franta si Germania sa fie expuse distrugerii si epuizarii, astfel incat armata...
astfel incat Armata Rosie sa poata invada teritoriile Occidentului.
Toate pregatirile bolsevice erau pentru invazie, nu pentru aparare.
Uniunea Sovietica mutase deja divizie dupa divizie mai aproape de granita germana.
Acesta producea de cinci pana la zece ori numarul de
tancuri, mitraliere, tunuri si avioane pe care Germania era capabila sa le produca.
Pentru fiecare luna care a trecut, sansele Germaniei s-au inrautatit.
Avand aceasta in vedere, comunistii si-au declarat in mod deschis ambitia de a cuceri lumea,
astfel ca nu putea fi nici o indoiala ca Stalin era pregatit pentru un atac asupra Germaniei.
In 1941, amiralul Kuznetsov era ministru sovietic al marinei
precum si un membru al Comitetului Central al Partidului Comunist Sovietic.
In memoriile sale de dupa razboi, el a amintit:
"Pentru mine exista un lucru dincolo de orice argument,
Stalin nu numai ca nu a exclus posibilitatea razboiului cu Germania lui Hitler,
dimpotriva, el a considerat un astfel de razboi... inevitabil...
Stalin a facut pregatirile pentru razboi... Preparative largi si variate,
incepand cu datele... pe care el insusi le selectase.
Hitler i-a anticipat calculele. "
Italienii si germani au aflat despre atacul sovietic planificat asupra Europei
si au pregatit contraplanul, Operatiunea Barbarossa.
La 22 iunie 1941, Hitler a invadat URSS intr-un atac preventiv.
Aceasta lovitura preventiva germana a salvat Europa de Armata Rosie, cel putin pentru o perioada.
Stalin urma sa loveasca Europa de Vest cu trei milioane de soldati,
care sunt acum prinsi cu pantalonii jos,
in timp ce soldatii germani purtand catarame la centuri gravate cu cuvintele „Gott mit uns”, Dumnezeu cu noi,
intrau acum acolo in Tara Rosie anticrestina.
De la Marea Baltica si pana la Marea Neagra, soldatii germani intrau in pozitii pentru a lansa invazia.
Cele mai brutale batalii din istorie au avut loc de-a lungul Frontului de Est,
care s-au intins din Germania prin Uniunea Sovietica, Ungaria,
Romania, Bulgaria, Balcanii, Ucraina, Belarus, Polonia si statele baltice.
In aceste peisaje, cei mai curajosi soldati ai Europei si-au sacrificat viata pentru a elibera Europa de teroarea bolsevicilor.
Ucraineni, rusi, estonieni, letoni si alti est-europeni
i-au salutat pe germani, deoarece au fost eliberati de sclavia
si tortura suportata anterior sub mainile sovietice.
Femeile locale i-au binecuvantat pe nemti in timp ce treceau.
Femeile le-au oferit mancare soldatilor, iar soldatii chiar i-au ajutat la restaurarea caselor si a bisericilor.
.. satele germane, ceea ce ne-a mai ramas a fost urcat in trenurile de vite si expediate in Siberia.
Si destul de multe sate au disparut intr-adevar in acest fel.
Si a fost literalmente o chestiune de ore, daca nu chiar cateva minute pana cand a venit randul nostru in Halbstadt.
Si am inteles ca, de fapt, jumatate din Halbstadt a fost exilat.
Si stateam deja la gara.
Aceasta a fost septembrie 1941, cand armata germana a depasit Ucraina
si au oprit exilarea, au oprit trenurile, au oprit trenurile.
Si a fost pentru noi ca si cum Domnul ne-ar fi trimis ingerii Sai.
Iata oamenii care vorbeau germana, care vorbeau o germana inalta,
au fost cei care au oprit teroarea suportata timp de 25 de ani,
care au venit si au deschis bisericile pentru noi si au spus „poti avea toate serviciile pe care le doresti”.
Era ca in Rai.
Mama mea, pana in ziua in care a murit, niciodata...
nu a incetat niciodata sa vorbeasca despre acei minunati doi ani pe care i-a avut,
cand a fost armata germana, cand a venit armata germana si a preluat satele.
Au intrat la noi. Au preluat casele pe care le-am oferit cu bucurie.
Le puteau avea .. Bunica a inceput sa gateasca ca si cum gatitul nu era la moda,
si a fost magnific cand au venit nemtii.
Si ei si-au stabilit acolo anumite sedii.
Au avut unele emisiuni radio, anumite posturi etc.
dar cei mai multi s-au deplasat, desigur, au trecut de noi si s-au dus spre est, in lupta lor impotiva Moscovei.
Si erau acolo respingand Moscova.
Dar unii au ramas cu noi si am fost absolut convinsi
ca germanii venisera sa ne salveze de comunism.
Si niciodata nu a existat vreun motiv pentru care sa ne razgandim. De ce ar fi trebuit sa existe?
Germanii erau niste eroi in ochii nostri.
Pe masura ce germanii inaintau spre est, milioane de rusi au refuzat sa lupte pentru Stalin
si in schimb s-a predat germanilor.
Tirania lui Stalin era urata de orice rus iubitor de libertate,
de fapt atat de urata, incat formatiuni intregi s-au predat si s-au oferit voluntari pentru a lupta alaturi de nemti,
luandu-si inapoi patria de sub teroarea bolsevismului evreiesc.
Hitler considera comunismul ca o otrava pentru Europa
si a decis ca scopul vietii sale era sa-l dezradacineze si sa-l distruga.
Germanii nu aveau nimic impotriva rusilor ca oameni, ci, in schimb, impotriva comunismului.
Multi rusi s-au oferit voluntari sa lupte pentru Hitler.
Aproape jumatate de milion de voluntari rusi au servit in primele linii
si alti 100.000 sau mai multi care vor sevi in alte pozitii necombatante.
Soldatii anticomunisti ai Armatei de Eliberare Ruse
purta uniforme germane cu un simbol rusesc.
In 1944 a fost redenumita oficial:
Fortele armate ale Comitetului pentru eliberarea popoarelor din Rusia.
Au fost condusi de generalul Andrey Vlasov, dar sub inaltul comandament german.
Au luptat curajos, in primul rand in roluri cheie impotriva partidelor comuniste.
Generalii Vlasov si Heinrich Himmler s-au intalnit si au stabilt detaliat detaliile
formarii unei noi armate masive compuse din rusi.
Au trecut totu in ceea ce se numea „Manifestul de la Smolensk”, scris in 1942,
care contura obiectivele de eliberare a Rusiei de sub ocupatia comunista.
Acesta prevedea ca, in noua Rusie, „.. Toti oamenii vor obtine libertatea nationala,
inclusiv dreptul la autodeterminare."
Realizarea acestui drept la independenta si libertatea nationala este posibila,
cu toate acestea, numai dupa ce l-ar fi distrus pe Stalin si clica lui. "
Himmler si Vlasov au convenit ca initial sa existe 5 divizii organizate din POW-uri rusesti
si muncitori din teritoriile estice ocupate
al caror numar ajunsese pana la peste 5 milioane.
De asemenea, Hitler a format Einsatzgruppen - unitati pentru necesara indepartarii
conducerii bolsevice evreiesti sangeroase din orasele sovietice.
Partizanii criminali au fost executati si spanzurati
ca pedeapsa pentru ceea ce facusera rusilor crestini.
Se zvonea acum ca Stalin a suferit o cadere.
Adolf Hitler a explicat:
„Probabil ca toti ati simtit ca acesta a fost un pas amar si dificil pentru mine.
Poporul german nu a avut niciodata sentimente ostile fata de popoarele din Rusia.
In ultimele doua decenii, insa, conducatorii evrei-bolsevici de la Moscova au incercat
sa aduca nu numai Germania, ci toata Europa, sub flacari.
Germania nu a incercat niciodata sa-si extinda viziunea asupra lumii socialiste nationale in Rusia.
Mai degraba, conducatorii evrei-bolsevici de la Moscova au incercat constant sa aduca
si pe celelalte popoare europene sub stapanirea lor.
Ei au incercat acest lucru nu numai intelectual, cat mai ales prin mijloace militare.
Rezultatele eforturilor lor, in fiecare natiune, au fost doar haosul, mizeria si infometarea".
Inainte de batalia de la Moscova
Hitler a reusit sa invinga armata sovietica si sa ia numerosi prizonieri.
Atunci s-a produs un inghet incredibil.
40 - 50 grade Celsius sub zero.
Frigul a provocat probleme germanilor.
Trupele germane aveau doar uniforme de vara, iar echipamentele inghetau la fata locului.
Niciun tanc nu se putea misca. Vremea rea se va intensifica si temperaturile vor scadea.
Vremea s-a intors decisiv impotriva germanilor
si inainte de inceperea ultimului mars al Wehrmacht-ului spre Moscova, Germania a fost blocata.
Intre timp, Roosevelt a extins Lend-Lease Act
prin care v-a trimite si mai mult ajutor financiar si militar Uniunii Sovietice.
11,3 miliarde sau aproximativ 150 de miliarde de dolari astazi pentru a salva regimul comunist.
Era vremea potrivita pentru masele de trupe siberiene
care au fost readuse din Orientul indepartat rus
si aruncate impotriva nemtilor.
Germanii nu au reusit sa ia Moscova si au fost in schimb impinsi inapoi.
Stalin a simtit nevoia sa aiba trupe care sa blocheze unitatile,
trupe care aveau sarcina de a executa pe oricine se retragea din fata.
De asemenea, el a marcat pe oricine era capturat, drept tradator,
iar ulterior au i-au executat pe acesti fosti prizonieri (la germani)
in timp ce le trimiteau membrii familiei in lagare.
Trebuie sa va amintiti ca atunci cand Armata Rosie a inaintat,
in spatele Armatei Rosii era o a doua armata, armata NKVD
care avea propriile tancuri, propriile mitraliere si asa mai departe.
Trage inainte, pentru ca nimeni sa nu se poata retrage.
Fiul lui Stalin, Yakov Dzhugashvili, a fost capturat de Wehrmacht in 1942.
Wehrmachtul s-a oferit sa faca schimb de prizonieri germani cu Stalin pentru intoarcerea fiului sau.
Stalin a respins acest lucru si a declarat:
„Nu am nici un fiu pe nume Yakov”.
Desi, circumstantele sunt neclare, Yakov a murit mai tarziu in captivitate.
Unii spun ca a intrat intr-un gard din jurul unei tabere POWs.
Unii spun ca a fost impuscat in timp ce incerca sa scape.
Inchizand Stalingradul, Stalin a fugit acum ca un las din oras.
Batalia de la Stalingrad dintre germani si sovietici
a fost purtata pentru controlul vital al orasului sovietic
pe care Stalin il denumise dupa sine,
astazi fiind cunoscut sub numele de Volgograd.
Batalia a fost una dintre cele mai sangeroase din istorie
cu decese militare si civile de aproape doua milioane.
Refuzul lui Stalin de a scoate Armata Rosie din oras
a dus la o lupta lunga si la o mare imensa de suferinta
pentru cetatenii infometati.
In iulie 1942 Stalin a emis un ordin
impiedicand civilii, chiar femeile si copiii, sa paraseasca orasul.
Dupa ce ofensiva germana a capturat cea mai mare parte a orasului,
programul Lend-Lease al SUA a echipat Armata Rosie,
care i-a distrus pe nemti cu lupte sangeroase din casa in casa.
Pierderile suferite de germani vor face imposibila victoria in Rusia.
Economia germana de razboi nu a fost setata la modul de razboi total pana in 1943,
adica prea tarziu.
La 2 februarie 1943, maresalul de camp, Friedrich Paulus, s-a predat in cele din urma sovieticilor.
300.000 de soldati germani, croati, maghiari, romani si italieni,
inclusiv 35.000 de voluntari rusi care luptau pentru Germania impotriva comunistilor
fusesera acum inconjurati.
Peste 11.000 de persoane au refuzat sa-si depuna armele,
preferand in schimb sa lupte pana la moarte impotriva bolsevicilor.
Pana la inceputul lunii martie toata rezistenta fusese eliminata.
Cei care au mai ramas au fost nevoiti sa marsaluiasca spre est
unde au muncit pana la moartea sigura din lagarele sovietice ale mortii.
Istoricii au confirmat acum ca in cele 11.237 de scrisori,
care au fost trimise de soldati familiilor lor,
aproape toti si-au exprimat dorinta si hotararea de a lupta impotriva comunismului,
si sa moara luptand pentru socialismul national si Fuhrerul Adolf Hitler.
Batalia de la Stalingrad v-a fi un moment de cotitura in razboi.
Dupa batalia de la Kursk, din 5 iulie pana la 23 august 1943,
germanii vor fi depasiti numeric de mai mult de doi la unu
si au avut in jur de doua 230.000 de victime
in timp ce comunistii au pierdut 803.000 de mii.
Germanii nu si-au atins obiectivul.
Germania a fost fortata sa se retraga pe scara larga
intrucat SUA au deschis un nou front in Italia.
Germania nu va mai recapata initiativa in razboi.
Germanii au fost obligati constant sa iasa complet de pe teritoriul sovietic.
Dupa care sovieticii i-au urmarit in toata Europa de Est
si in Germania in 1945.
Cu toate ca germanii se luptau acum cu conditii meteorologice de inghet,
in acelasi timp au oferit o protectie atat de necesara
pentru refugiatii fugariti de comunistii ucigasi.
Tot mai multi oameni au fugit cu disperare spre Vest pentru a ajunge in siguranta.
Si apoi, desigur, in 1943 povestea s-a schimbat.
Si germanii au fost impinsi inapoi.
Si in retragere ne-au luat cu ei, ce a mai ramas din noi,
si am plecat de bunavoie.
Nu se misca nimic la punctul de straja.
Daca am fi ramas, comunistii ne-ar fi luat si ne-ar fi executat,
sau ne-ar fi expediat in Siberia,
asa ca ne-am miscat foarte bine, ne-am retras cu germanii
Stiti, aici mergeam spre Reich, spre Germania,
care fusese intotdeauna in mintea noastra un loc fictiv.
Am crezut in mod absolut in Adolf Hitler.
Am crezut in natura, in natura luptei sale,
in meritele luptei sale.
Am avut pe acest magnific soldat german care sa ne protejeze pana la capat
si mergeam in Reich.
Deci, au existat, au fost o multime de cantece pe parcurs, la inceputul toamnei.
A fost tot acel tineret hitlerist cu hainele lor frumoase,
si pe biciclete, si care ne ofereau apa dulce,
iar fetele gateau, si stii, ne serveau cafea si asa mai departe.
Am fost mereu hraniti de armata.
Aveau bucataria, bucatariile de teren, marmita.
Apoi a venit iarna si mancarea a devent putina,
caii se imbolnavesc, drumul devenea mai ingust.
Era extrem de rece.
Cand ma gandesc la razboi si la drum,
nu ma gandesc decat la foame si la frig. Era mereu, mereu rece.
Asta imi amintesc.
Si apoi, desigur, odata ce a venit iarna, a devenit din ce in ce mai greu.
De multe ori trebuia sa stam peste noapte in case ciudate.
Armata trebuia sa confiste case, punandu-i acolo pe refugiati.
Armata ne-a protejat pana la sfarsit.
Adica, niciodata sa nu ne lasam doborati, niciodata sa nu ne lasam jos pana la capat.
Retineti ca, in acea perioada, Germania nu avea nevoie de refugiati.
Stiti, mureau de foame, se luptau, nu aveau nimic.
Ne-au luat ca si o familie.
„Scopul acestui front nu este numai protectia natiunilor individuale, ci mai degraba siguranta Europei, si prin urmare, salvarea tuturor”. -Adolf Hitler
PEARL HARBOR
In timp ce soldatii de pe teren se luptau pentru a incheia razboiul,
politicienii de frunte faceau tot ce puteau, din ratiuni politice, sa continue conflictul.
In octombrie 1940, cand Germania controla total razboiul european,
nu exista nicio sansa pentru o victorie britanica, cu exceptia cazului in care SUA ar putea fi tarate in conflict.
Un membru proeminent al cabinetului britanic de razboi, Lord Arthur Greenwood,
le-a oferit evreilor o noua ordine mondiala in speranta de a-si asigura sprijinul lor incat
sa aduca o America reticenta in conflict, asa cum o facuse in 1917
cu Declaratia Balfour, care promitea Palestina evreilor in schimbul aducerii intrarii in S.U.A.
Greenwood a facut o declaratie profetica:
"Cand vom obtine victoria cu siguranta vom face asta."
Greenwood promite:
„In reconstructia societatii civilizate de dupa razboi,
ar trebui si va fi o oportunitate reala pentru evreii de pretutindeni
sa-si aduca o contributie distinctiva si constructiva ".
Si asta:
"Zece milioane de baieti americani vor fi necesari pentru a face treaba."
SUA vor intra in razboi 14 luni mai tarziu.
Chaim Weizmann i-a spus lui Churchill in septembrie 1941:
„Am reusit sa atragem Statele Unite in primul razboi mondial
si daca faceti ceea ce cerem in ceea ce priveste Palestina si fortele armate evreiesti,
atunci ii putem determina pe evreii din SUA sa atraga Statele Unite si in acesta. "
Inca din 1939 generalul de brigada George Van Horne Mosely a expus planul in New York Tribune:
"Razboiul propus acum este in scopul stabilirii hegemoniei evreilor in intreaga lume."
Chiar daca Imperiul Britanic avea deja resurse vaste si milioane de barbati la dispozitie,
Churchill si Roosevelt vor face acum presiuni pentru ca SUA sa intre in razboi.
Niciodata in istorie poporul american n-a fost atat de anti-razboi
sau la fel de uniti in parerile lor ca in 1939,
despre a ramane in afara ceea ce au vazut drept un alt razboi civil european.
Sondajul Gallup a aratat ca 94% din populatia americana era absolut impotriva participarii la razboi,
cand el a inceput in septembrie 1939.
Oamenii obisnuiti s-au saturat de aceste razboaie.
In ciuda acestui fapt, Roosevelt a fortat legile prin Congres contrazicand neutralitatea americana.
In 1939, Roosevelt a abrogat Legea privind neutralitatea SUA
in favoarea furnizarii unice de arme catre dusmanii Germaniei.
In anul urmator Roosevelt a adoptat o Lend-Lease Act,
ceea ce a pus capat oficial pretentiei de a fi neutri in razboi.
De asemenea, el a permis cetatenilor americani sa se alature fortelor aeriene britanice,
prin incalcarea dreptului international,
Roosevelt a procedat la inghetarea tuturor activelor germane din S.U.A.
si a anuntat un embargo petrolier impotriva natiunilor agresoare.
1 miliard de dolari Land-Lease a fost trimis in Marea Britanie.
Benjamin Gitlow, membru fondator al Partidului Comunist al Statelor Unite, a scris in „Marturisesc” in 1940:
„Cand am fost la Moscova, s-a discutat despre atitudinea fata de Statele Unite in caz de razboi.
In privat, am vorbit inaintea tuturor liderilor rusi, carora le-am zis asa:
Rivalitatea dintre Statele Unite si Japonia trebuie sa duca la izbucnirea razboiului intre acestea doua ".
Deoarece Roosevelt era foarte constient de imensul sentiment popular in aceasta problema,
el v-a minti in mod repetat poporului american despre dragostea lui de pace
si despre hotararea lui de a tine SUA in afara razboiului,
in timp ce face simultan tot ce-i sta in puteri pentru a antrena atat Europa cat si America in razboi.
La fel ca si in cazul Germaniei, Japonia a stricat si catusele intereselor Rothschilds
si a experimentat un miracol economic printr-o renastere nationala.
Nu putea fi permis.
Japonia a trebuit sa fie capturata din nou pentru a deveni o vaca de muls a bancherilor.
La 23 iunie 1941, secretarul de interne al Statelor Unite, Harold LeClair Ickes, a scris intr-un memoriu lui Roosevelt:
„Nu va mai fi niciodata un moment atat de bun pentru a opri expedierea de petrol in Japonia, asa cum avem acum.
Prin dezvoltarea embargoului petrolului spre Japonia, o astfel de situatie ar face
nu numai posibila, dar si foarte usoara, intrarea noastra in acest razboi intr-un mod eficient.
Si daca s-ar putea, prin urmare, sa fim adusi in mod indirect,
am evita criticile ca am intrat ca un aliat al Rusiei comuniste ".
Roosevelt inca cauta cu disperare o modalitate de a intra in razboi.
Astfel a inghetat toate activele japoneze din S.U.A.
iar ulterior a fortat un embargou petrolier asupra Japoniei intr-un act international ostil.
Ca rezultat direct, Japonia a pierdut acum accesul la 75% din comertul nostru de peste mari
si 88% din petrolul importat.
Acest lucru a determinat ca Japonia sa nu dispuna acum de resurse suficiente
pentru a-si continua razboiul cu China comunista.
Pentru a evita razboiul, japonezii au inceput mai intai la negocieri cu oficialii americani
care au cerut ca Japonia sa se retraga mai intai din China comunista,
inainte de a putea incheia orice embargo.
Roosevelt, desigur, stia ca japonezii
niciodata nu s-ar lasa umiliti in asa hal.
Daca japonezii ar refuza, embargoul ar continua
si ei s-ar prabusi din cauza strangularii economice.
Daca s-ar conforma si ar retrage toate trupele de pe continent,
comunismul ar matura Asia de Est.
Exact ce s-a intamplat dupa razboi;
a rezultat China comunista si razboaiele din Coreea si Vietnam.
Japonezii dadeau cu o moneda cu 2 fete:
moarte prin infometare sau moarte prin comunism.
Au decis sa respinga ambele optiuni si sa lupte, in schimb.
Secretarul de razboi, Henry Stimson, a exprimat-o in jurnalul sau:
„Ne confruntam cu o problema delicata du privire la lovitura diplomatica pe care trebuie s-o aplicam
pentru a fi siguri ca Japonia este pusa in dificultate
si face prima miscare gresita - mutare inversa...
Intrebarea era cum ar trebui sa manevram japonezii
incat sa-i aducem in pozitia de a trage prima lovitura... "
Organizatia majora care a manevrat sprijinul public
pentru implicarea SUA in razboiul european inainte de atacul Pearl Harbor
a fost denumita in mod inteligent: Comitetul pentru Apararea Americii prin ajutorarea aliatilor
Pana la sfarsitul anului 1940, senatorul din Virginia de Vest, Rush D. Holt, a dat o examinare detaliata a comitetului:
"Comitetul are legaturi puternice cu bancile, companiile de asigurari,
firmele de investitii financiare si concernele industriale.
Acestia, la randul lor, influenteaza presedintii si profesorii din colegiu,
precum si ziarele, radioul si alte mijloace de comunicare. "
Daca comitetul va reusi sa bage in SUA in razboi, Holt a avertizat:
„Baietii americani isi vor varsa sangele pentru profitori, politicieni si „paytriots ”.
Daca vine razboiul, pe mana sponsorilor comitetului alb va fi sange -
sangele americanilor ucisi intr-un razboi inutil. "
In martie 1941 a fost facuta publica lista celor mai multi dintre bancherii finantatori ai comitetului
si s-au dezvaluit fortele dornice sa aduca America in razboiul european.
Puternicul cartel bancar international, in primul rand evreiesc, a fost bine reprezentat.
In pagina din jurnalul sau din 1 mai 1941, Charles A. Lindbergh, aviatorul american si liderul pacii,
a expus coalitia care impingea Statele Unite in razboi:
Presiunea pentru razboi este ridicata.
Oamenii i se opun, dar administratia pare sa aiba o nada intre dintii sai
si este neindoielnic pe drumul spre razboi.
Majoritatea intereselor evreilor din tara se afla in spatele razboiului
si controleaza o parte uriasa a presei si radioului nostru si a majoritatii filmelor noastre.
Dr. Milton Eisenhower era fratele generalului Eisenhower. El a spus:
"Presedintele Roosevelt a considerat necesar sa bage tara in al doilea razboi mondial pentru a-si salva politicile sociale."
La 1941, congresmanul, Martin Dies, a intrat in posesia unei harti strategice
ceea ce i-a oferit dovada clara a intentiilor japonezilor de a face un asalt la Pearl Harbor.
Harta strategica era pregatita de departamentul de informatii militare imperiale japoneze.
Martin a scris:
"Imediat ce am primit documentul, am telefonat la secretarul de stat, Cordell Hull,
si i-am spus ce am.
Secretarul Hull m-a indrumat sa nu anunt pe nimeni despre harta
si a declarat ca ma va suna imediat ce v-a vorbi cu presedintele Roosevelt.
In aproximativ o ora, a telefonat pentru a spune ca a vorbit cu Roosevelt
si au fost de acord ca va fi foarte rau
daca orice informatii referitoare la aceasta harta ar ajunge la serviciile de stiri...
I-am spus ca este o responsabilitate grava sa ascunda publicului astfel de informatii vitale.
Secretarul m-a asigurat ca el si Roosevelt au considerat-o esentiala pentru apararea nationala ".
Generalul Elliott R. Thorpe a servit ca atasat militar in Java olandez, Indiile Olandeze.
In 1941, cand olandezul a spart un cod diplomatic japonez,
mesajul interceptat se referea la planificarea atacurilor japoneze asupra Hawaii, Filipinelor si Thailandei.
A transmis imediat informatiile catre Washington
si a livrat prompt copii ale textului decodificat, inclusiv
presedintelui Roosevelt, secretarului de stat Cordell Hull, secretarului de razboi Henry Stimson,
Sefului Statului Major al Armatei, George Marshall si sefului operatiunilor navale Amiralul Harold Stark.
Copii s-au dus si la Harry Hopkins, consilierul comunist al lui FDR.
Deoarece SUA si Marea Britanie urmareau acum codurile navale de comunicare ale Japoniei,
toate codurile japoneze importante au fost sparte.
Roosevelt stia despre atacul ,,surpriza" care venea,
dar niciun avertisment nu a fost trimis comandantilor de la Pearl Harbor.
Informatiile navale au interceptat si tradus numeroase mesaje navale japoneze,
unele dezvaluind clar ca Pearl Harbor era vizat.
Daca relatiile cu SUA ar fi rupte,
Tokyo ar emite un avertisment radio special.
Mesajul care va fi repetat de trei ori in timpul unui raport meteo a fost
"Higashi no kaze ame", adica "vant de est, ploaie".
„Vantul de est” a insemnat Statele Unite; „Ploaia” a semnificat o ruptura diplomatica (razboi).
Acest mesaj prospectiv a fost considerat atat de semnificativ, incat monitoarele radio americane il urmareau in mod constant,
iar Departamentul Marinei l-a scris pe carduri de memento speciale.
Pe 4 decembrie, „Higashi no kaze ame” a fost difuzat si ridicat de informatiile de la Washington.
In timp ce inainta provocarile finale spre Japonia, FDR si seful militarilor, George Marshall,
initiau actiuni pentru ca pestele japonez sa muste.
Ziarul expunea ca Roosevelt planuia un razboi inainte de atacul de la Pearl Harbour. "Planurile de razboi ale F.D.R!"- Cotidianul Tribune din Chicago
"Japonia poate ataca in weekend!"- The Honolulu Advertiser
"Japonia poate ataca in weekend!"- Hilo Tribune Herald
Japonezii sperand sa obtina un avantaj timpuriu,
au decis sa impuna cat mai mult pericol pentru Marina SUA.
In dimineata zilei de 7 decembrie 1941,
avioanele japoneze lansate de portavioane au atacat flota americana de la Pearl Harbor din Hawaii,
scufundand sau deteriorand puternic 18 nave, inclusiv 8 nave de lupta, distrugand 188 de avioane.
Atacul de pe Pearl Harbor a aprins o frenezie brusca a presei
si un val de entuziasm patriotic pentru intrarea in razboi.
Roosevelt si oamenii din jurul sau vor avea in sfarsit acel Razboi Mondial dorit de ei.
Atacul nu a fost o surpriza.
Roosevelt a permis intentionat sa moara 2.400 de marinari americani fara niciun avertisment.
Din jurnalul lui Henry Stimson putem vedea ca sentimentul imediat al lui Stimson
nu a fost unul de durere sau un deranjament pentru vietile pierdute de la Pearl Harbor,
ci mai degraba de usurare:
"Cand a venit vestea pentru prima data, ca Japonia ne-a atacat,
primul meu sentiment de alinare a fost ca a venit o criza "
Oliver Lyttelton, director de productie britanic de razboi,
a fost incontestabil de corect atunci cand a declarat:
„Este o travestire a istoriei de a spune ca Statele Unite au fost nevoite sa intre in razboi.
America i-a provocat pe japonezi intr-o asemenea masura incat au fost obligati sa atace ".
Textul declaratiei de razboi a lui Hirohito a aparut imediat in New York Times,
chiar inainte de a fi disparut acuzatia asupra ,,castigatorilor" istoriei oficiale.
„… Prin prezenta declaram razboi Statelor Unite ale Americii si Imperiului Britanic
pentru a asigura stabilitatea Asiei de Est si pentru a contribui la pacea mondiala...
... Sa cultivam prietenia intre natiuni si sa se bucure de prosperitate in comun cu toate natiunile
a fost intotdeauna principiul calauzitor al politicii externe a imperiului nostru.
A fost cu adevarat inevitabil si departe de dorintele noastre ca Imperiul nostru
sa fie nevoit sa incruciseze sabiile cu America si Marea Britanie "
Hamilton Fish a rostit primul discurs in Congres la 8 septembrie1941,
cerand o declaratie de razboi impotriva Japoniei.
In cartea sa "FDR: Cealalta latura a monedei"
Fish spune ca ii este rusine de acel discurs astazi,
si daca ar fi stiut ce facea Roosevelt pentru a provoca Japonia sa atace,
nu ar fi cerut niciodata o declaratie de razboi.
Fish a spus ca Roosevelt a fost principalul fitil care a aprins detonatorul razboiului
atat in Europa cat si in Pacific.
FOAMETEA LUI CHURCHILL
In 1943, cand Japonia ocupa importantul centru al orezului din Burma,
britanicii au cumparat cantitati masive de orez si le-au protejat.
Churchill a ordonat deturnarea mancarii departe de India,
pentru a-si hrani in schimb propriile trupe.
Acum, o marfa rara, pretul orezului a crescut de patru ori.
Graul din Australia, care ar fi putut fi livrat indienilor infometati inainte,
a fost transportat in schimb la trupele britanice.
Si mai rau, autoritatile coloniale britanice de sub conducerea Churchill,
au refuzat, de fapt, ofertele din Canada si Statele Unite de a trimite mancare gratuita in tara infometata.
Churchill a condamnat intentionat de moarte peste 4 milioane de Bengalezi nevinovati,
ca sa pompeze resurse in razboiul impotriva puterilor Axei.
Churchill ii ura pe indieni aproape la fel de mult pe cat ii ura pe nemti,
pentru ca India si-a dorit independenta fata de Marea Britanie.
Gandhi a fost, de asemenea, foarte pozitiv pentru Hitler.
Mai tarziu, la o sedinta a cabinetului de razboi, Churchill a dat vina pe indienii insisi,
spunand ca se inmultesc ca iepurii.
Aceste victime nu erau evreiesti si de aceea nu auziti niciodata despre ele.
Churchill nici nu a incercat sa ascunda faptul ca ii ura pe indieni si pe germani:
„Ii urasc pe indieni... Sunt oameni bestiali”.
El a mai spus ca lui Gandhi:
„Trebuie sa i se lege lasati maile si picioarele la portile orasului Delhi,
si apoi sa fie calcat de un elefant enorm, cu noul vicerege asezat in spate. "
Comentariul colorat al lui Churchill ar fi fost un produs al dependentei sale de alcool
sau doar al impulsivitatii lui antisociale generale.
Ceea ce face ca totul sa fie o tragedie mai mare este ca victimele nu au fost niciodata despagubite
iar persoana care era vinovata de foamete nu a fost niciodata trasa la raspundere;
In schimb, a fost celebrat ca un erou.
D-DAY
Buricul Europei a fost lasat vulnerabil la atac,
iar campurile petroliere din Romania au alimentat armata germana.
Hitler s-a ingrijorat ca aliatii vor invada Iugoslavia, Grecia si natiunile balcanice
reducand aprovizionarea cu petrol a Germaniei, ca apoi sa lanseze o presiune finala asupra Germaniei din sud si sud-est.
Un astfel de atac ar fi fost dezastruos si daunator Germaniei,
dar in loc sa profite de aceasta ocazie pentru a pune capat razboiului,
Churchill, Dwight Eisenhower, Montgomery si George Marshall,
au insistat in schimb sa se pregateasca pentru o invazie in nordul Frantei puternic fortificate,
pentru a prelungi razboiul, omorati mai multi europeni si oferi sovieticilor timpul necesar pentru a merge spre vest,
pentru ca in cele din urma sa ii permita lui Stalin sa ia intreaga Europa de Est asa cum au convenit.
Motivul pentru aceasta a fost ca Roosevelt si Henry Morgenthau au conceput o lume postbelica
in care sovieticii si Statele Unite s-ar uni
ca sa puna bazele unui guvern internationalist-comunist, ONU.
La orele 6 din ziua 6 din luna 6 din 1944
fortele britanice, americane si canadiene au trecut canalul englez
si au lansat o invazie de Ziua D,
aterizand in Franta ocupata de germani, de coasta Normandiei.
Roosevelt si Churchill au furnizat ani de zile Uniunii Sovietice ajutor militar si financiar.
Acum, in sfarsit isi trimiteau trupele sa lupte si sa moara pentru comunism.
Aproape 10.000 de barbati au fost ucisi in asaltul de pe plajele fortificate ale lui Normandiei lui Hitler.
La final, stapanii au stabilit cu succes un cap de pod, initial de 100.000 de trupe.
Din aceasta baza din nordul Frantei, aliatii au fost reintariti pentru respingerea germanilor.
In acelasi timp, Teroarea Rosie a avansat de la est,
echipata pana in dinti prin ajutorul american avansat de la Roosevelt.
Cu Italia sub ocupatie aliata, Germania lupta acum pe trei fronturi pentru aparare,
vest, sud si est.
Pentru a acorda comunistilor, in mod intentionat, si mai mult timp pentru cucerirea si violarea Europei de Est,
Generalul Eisenhower si Marshall au intarziat inaintarea Armatei a treia a generalului Patton,
au facut astfel incat se sa taie transporturile de benzina catre armata lui Patton.
Patton a spus in august 1944:
„In prezent, principala noastra dificultate nu sunt germanii, ci benzina.
Daca mi s-ar oferi suficienta benzina, as putea merge pana la Berlin! "
BATALIA DE LA BULGE
Intre decembrie 1944 si ianuarie 1945,
fortele germane au facut un ultim efort disperat pentru a respinge fortele aliate,
luandu-i pe aliati complet prin surprindere si aproape ca au dat razboiul peste cap.
Dusa in padurea din regiunea de munte a Belgiei,
puternica ofensiva germana va fi cunoscuta sub numele de batalia de la Bulge.
Fortele americane s-au intalnit cu diviziile germane Panzer din padurea Ardennes,
luptandu-se si cu vremea friguroasa in timp ce se luptau intre ei.
A fost un moment decisiv in al doilea razboi mondial
ce i-ar fi putut oferi lui Hitler o ultima sansa de a respinge armatele aliate care se apropiau de coasta.
Dorinta lui era sa-i forteze din nou sa negocieze pacea.
Un sfert de milion de soldati germani s-au rostogolit catre Frontul de Vest
si si-au mutat unitatile in secret la est de Ardeni la sfarsitul lunii octombrie.
Aliatii i-au subestimat pe germani
si au crezut ca acestia nu au forta militara pentru un astfel de atac.
In decembrie, germanii au avansat si au inconjurat Bastogne,
apoi s-au indreptat spre raul Meuse.
Trupele americane au descoperit trupe germane in fata lor si in spatele lor.
Mii de soldati aliati au fost siliti sa-si distruga armele
si au oferit una dintre cele mai mari predari din istoria militara.
Munitia era putina, batalioanele au coborat pana la 10 runde pe arma,
iar conditiile meteorologice erau inca reci si inzapezite.
Conditiile de inghet nu usurau nici o parte in batalii.
Degeraturile erau frecvente si frigul amar a provocat pierderi suplimentare.
Germanii afluiau din toate partile pentru a-i incercui pe aliatii din Bastogne.
Daca ar fi vrut, germanii ar fi putut lua cu usurinta Bastogne,
dar in schimb le-au oferit americanilor un ultimatum asupra unei predari onorabile.
Aliatii nu mai aveau nimic.
In schimb vioanele aliate au ajuns si au inceput sa-i atace si sa-i bombardeze pe nemti,
aruncand si provizii catre aliati, suficient pentru a-i face pe americani sa intoarca valul.
Pe 3 ianuarie, aliatii au lansat un contra-atac,
iar pe 16 ianuarie, patrule din prima si a treia armata s-au intalnit la nord de Bastogne
si i-au respins din nou pe nemti.
Pana la inceputul lunii februarie, germanii fusesera impinsi pana la linia de unde pornisera.
In acelasi timp, sovieticii au luat combustibilul petrolier vital din est,
ceea ce a provocat lipsa de combustibil pentru tancurile germane din Occident.
Aceasta lipsa de combustibil i-a impiedicat sa ajunga la raul Meuse
si a lasat Luftwaffe permanent blocata la sol.
Pierderile germane au epuizat ultimele rezerve si s-au ridicat la 84834.
Fortele germane ramase vor fi respinse si se vor retrage spre Berlin.
Batalia de la Bulge a fost, de asemenea, cea mai sangeroasa lupta a fortelor americane din razboi,
avand ca rezultat 19.000 de morti, 47.000 de raniti si 23.000 de capturati.
MOARTEA DE DEASUPRA
Winston Churchill l-a numit pe profesorul evreu, Lindemann, consilier personal.
Lindemann impreuna cu Churchill au decis acest lucru:
Germania va fi supusa unor bombardamente tip covor, acoperind zonele, fara nici o restrictie,
fiind ceea ce victimele in sine numeau: Bombardament terorist.
Lindemann a sugerat bombardarea oraselor germane
si faptul ca zonele civile apartinand clasei muncitoare erau tinte legitime.
Aceste bombardamente au inceput la 10 august 1940
cu bombardarea micului oras Freiburg.
Asta inainte ca germanii sa inceapa sa bombardeze orasele britanice.
Scopul bombardamentelor era sa distruga spiritul germanilor.
Intre 1940 si 1945, 61 de orase germane, cu o populatie totala de 25 de milioane de suflete
au fost distruse in campaniile de bombardament de catre aliati.
Aliatii au vizat in mod special civili nevinovati.
Multe orase mari, precum Köln si Essen, au inregistrat peste 250 de raiduri fiecare.
Strategia deliberata a lui Churchill era sa ucida cat mai multi civili germani
"Probabil ca urmatoarea cale de a face acest lucru va fi uciderea de femei, copii si populatia civila.",
- a explicat Churchill.
In 1943, cand SUA ii reanarmau in cele din urma pe britanici,
civilizatia germanilor lupta cu inversunare,
fiind acum inconjurata din fiecare unghi.
Fiecare avion care se indrepta spre Germania era incarcat cu tone de explozibili si bombe incendiare.
Peste langa orase, americanii au bombardat si zone industriale in timpul zilei,
in timp ce britanicii vizau intentionat civili nevinovati noaptea,
vizand case ale comunitatilor muncitoare.
Planul era de a provoca cat mai multe pagube, de a distruge cat mai multe case,
si sa ucida cat mai multe femei, copii si varstnici susceptibili.
Churchill dorea ca mai mult de doua orase sa fie demolate intr-o luna, pana cand nu va mai fi niciunul.
Arthur "Bomber" Harris, campion la bombardarea oraselor.
Orasul pe care se va concentra cel mai mult era Berlinul.
In documentele de la Operatiunea Thunderclap, el a afirmat ca
el dorea devastarea totala a centrului Berlinului.
Mai multe bombe au fost aruncate pe orasul Berlin
decat in toata Marea Britanie pe timpul intregului razboi.
"Orasele germane... vor fi supuse unui calvar,
care nu a fost experimentat niciodata de o tara, prin continuitate, severitate si amploare...
Pentru a atinge acest scop, nu exista limite ale violentei peste care sa nu trecem. "
-a garantat Winston Churchill.
Cand roiurile de bombardiere britanice au inceput o distrugere sistematica a Germaniei,
mii de tone de explozibili au fost dezlantuite asupra natiunii,
iar scolile, spitalele, casele, frumoasa arta antica si arhitectura au fost toate ignorate.
Aliatii au considerat ca acest lucru va scadea moralul german, atat pe frontul de acasa, cat si in lupta,
pana la punctul in care colapsul absolut era inevitabil pentru al treilea Reich.
In crimele de razboi ingrozitoare instigate de Churchill si Arthur Bomber Harris,
sute de mii de civili germani vor fi acum arsi de vii in urma furtunilor de foc din orasele germane.
Multe dintre aceste raiduri au constat in atacuri initiale cu bombe explozive puternice pentru distrugerea cladirilor,
urmate de atacuri folosind mii de bombe incendiare, pentru a aprinde toate tesaturile, mobilierul si tapiteria
expuse de explozibili.
In acest fel, au fost create furtuni de incendiu in conditii potrivite,
care au ars zeci de mii de oameni de vii,
in special femeile si copiii de acasa, in timp ce barbatii erau pe front.
Primele bombe explozive au explodat in interiorul cladirilor in pregatirea dispozitivelor incendiare,
eliminand sistemele de avertizare impotriva atacurilor aeriene si provocand distrugeri si morti masive.
Halele de pompieri si reteaua de apa au fost, de asemenea, complet distruse.
Cand bombardierele urlatoare isi eliberau incarcatura letala
un crescendo de foc cobora pe orase.
Dresda se indrepta spre un ocean de foc.
Temperaturile aerului au crescut la 600 de grade Celsius.
Vanturile de pana la 45 de metri pe secunda au aspirat tot oxigenul in centrul furtunii.
Sute de mii de oameni au fost arsi de vii.
Echipajul RAF a spus:
Au fost oameni acolo jos prajiti in asfaltul topit de pe drumuri.
Ei erau arsi si noi aruncam bombele incendiare in acest Iad.
Imi parea teribil de rau pentru oamenii din acel foc pe care noi ne straduiam sa-l alimentam.
Era rau.
Mii de bombe incendiare au cazut peste tot.
explozii, caldura, foc, oameni care urla, oameni care ard, oameni in viata,
dar nu a trecut decat vreo jumatate de ora ..
si a inceput sa dezvolte ceva care era intr-adevar cumplit;
Tornada de foc.
Si apoi, desigur, venea alt val dupa valul care se termina,
incat impactul era mai mai puternic
La 35 de minute, la 40 de minute de la primul...
bombele au fost aruncate, bombele au fost aruncate in afara cladirii in care ne aflam
mi-a ucis perechea, Harry si...
si aproximativ trei sferturi dintre oamenii de acolo au fost ucisi
si asa iesi .. si iesi de acolo si te ridici in cuptor..
este un cuptor..
pentru ca eram in centrul Dresdei
a fost .. A fost al doilea val cel care a adus intr-adevar tornada
pentru ca atunci au inceput sa arunce cu bombe de 4000 de kilograme si sa blocheze autobuzele
4000 de kilograme de napalm,
care daca ar fi aruncate undeva,
se vor intinde vreo 300 de metri
A fost... Au facut-o sa fie incinerata
sa hraneasca focul
deci ai vantul atras inauntru,
aceasta este intr-adevar forta de tornada
si pur si simplu nu poti... dezumanizeaza totul, orice ai experimentat pana acum.
Au incercat sa scape
iar primul dintre ei s-a blocat in mijlocul ei...
nu puteau scapa...
si in sfarsit..
ei se aprind...
erau inca vii...
si apoi .. si apoi ..
noaptea a explodat.
Val dupa val de bombe cu fosfor si incendiare ploau peste populatia civila fara aparare.
Mii de batrani, femei si copii germani s-au sufocat
sau au fost arsi de vii in subsolurile si in tunelurile unde se ascundeau,
in timp ce oxigenul era aspirat din ascunzatorile lor si tras spre incendiu pentru a hrani flacarile.
Mai multe mii au fost ridicate in aer si au fost aspirate de vanturile care se indreptau spre foc.
Unii au pierit in exploziile fosforului alb. Caldura suficient de intensa pentru a topi carnea umana.
Oriunde a fost o fantana sau un canal de apa, locuitorii orasului au sarit in ea doar pentru a fi fierti de vii.
Atacurile au transformat orasele intr-o mare foc.
Sute de incendii mai mici s-au contopit intr-o singura conflagratie uriasa.
Au fost apoi aspirate mase enorme de aer pentru a hrani infernul, provocand o tornada artificiala.
Tornada de la Dresda a fost atat de masiva incat
pilotii au relatat ca cockpits-urile lor erau luminate ca ziua de marele foc.
Aspirarea aerului a fost atat de puternica incat
a dezradacinat copacii si a ridicat acoperisurile caselor aflate la mile distanta.
Panica totala a lovit oamenii.
Atunci focul a devenit atat de imens, incat nu mai ramasese nimic.
Ardea peste tot, doar ardea, totul, totul ardea.
Si orasul ardea! Era un foc stralucitor, intuneric, si in acelasi timp, focul stralucitor. Era de nedescris - atat de crud!
O femeie si fiica ei au ars. Sora mea locuia in casa de alaturi. In total traiau acolo aproximativ douazeci de copii. Au fost arsi vii.
Au cazut in genunchi, au tremurat si au plans.
Mai multe femei s-au prabusit cu burtile deschise (au plesnit).
Si se puteau vedea bebelusii, pentru ca stateau pe jumatate afara.
Multi dintre bebelusi au fost mutilati.
Lucruri de genul asta le-am vazut peste tot.
Si foarte incet, unul a devenit amortit.
Unul a actionat ca un zombie.
Unii au gasit persoane dragi disparute
majoritatea, insa, nu.
Cand atacul s-a terminat, am iesit in strada, spre furtuna de foc. Am vazut oameni morti, goi si m-am gandit: De ce sunt goi?
Erau goi pentru ca hainele lor se aprinsesera iar ei si le smulgeau de pe corp. Nu am vazut niciodata atatia morti, ca dupa acest atac.
A fost oribil, a fost oribil! Fica mea a venit la Sachsen Platz, am urcat treptele si acolo nu erau decat niste cadavre, iar fiica mea m-a intrebat:
Mami, ce se afla acolo? Si i-am spus: Nu te uita, sunt trupuri moarte.
Era complet lipsit de sens, este greu de descris. Oricum, in intuneric, iata un barbat care vine spre mine dinspre banca „Klein-Schachwitzer” si se opreste.
Tinea in mana o valiza mica si radea tare, dar parca ar fi fost suparat. A fost inspaimantator.
Am crezut ca diavolul umbla pe pamant si deodata el mi-a spus: Noi polonezii si cehii, stiam, stiam, si maine va avea loc un alt atac.
Eram intr-o stare de soc, mai intai orasul si apoi omul acesta. Am stat acolo inghetat de groaza.
Dupa ce au distrus mai intai orasele tintite cu explozibili,
bombardierele britanice si americane s-au intors curand pentru a strivi grupurile ingrozite de refugiati
si pe salvatorii care incercau sa-i scape de sub daramaturi.
Aliatii i-au atras pe civili de la adaposturile lor din nou.
Dar cand acestia credeau ca s-a terminat
au venit de doua ori mai multe bombardiere si au aruncat o o multime de bombe incendiare
si au aprins tot ce a ramas si au raspandit furtuni furioase de foc in locurile in care refugiatii germani au fugit.
Mustang-urile (avioane) SUA au coborat jos peste orase, atacand tot ce mai misca,
inclusiv coloane de vehicule de salvare si animalele.
Mitralierele Mustang-urilor ce zburau jos i-au mitraliat pe neputinciosi,
cum ar fi mii de batrani, femei si copii,
toti cei care au scapat din oras.
Cand ultimul avion parasise cerul,
orasele au fost lasate in ruine.
Strazile erau pline de sobolani care roiau peste mormanele de cadavre.
Oamenii au fost lichefiati intr-o masa informa care s-a topit in asfaltul drumului.
Iar unii au ramas in cenusa.
Milioane de refugiati au fugit din orase,
luand cu ei povesti despre cea mai groaznica nenorocire la care au fost martori.
Dupa atac, am continuat sa alerg. Deodata am ramas singur, toata lumea s-a risipit si m-am dus pe pajistile de pe malurile raului Elba.
M-am intors si pentru prima data am privit in jur si am plans pentru Dresda. Am plans si am plans pentru orasul meu natal.
Neobosita campanie RAF impotriva Germaniei din ultimele luni ale razboiului
a fost o crima de razboi masiva care nu servea absolut nici unui scop militar.
Cel mai rau dintre toate atacurile a fost cel dezlantuit asupra Dresdei.
Nu a adus nici un castig strategic sau tactic in razboi, pentru Aliati.
Dresda nu avea baze militare, nici centre de comunicare
sau industrie grea si era fara aparare aeriana.
Era cunoscut ca un loc al culturii si ca unul dintre cele mai frumoase orase din Germania.
Acest atac aerian aliat a lasat 24,866 de case distruse.
11 mile patrate de bunuri imobiliare de prima calitate si comori culturale de neinlocuit total devastate.
35.000 de cadavre recunoscute sau disponibile pentru a fi identificate
si sute de mii de cadavre nerecunoscute.
Mai mult de trei cincimi din Dresda a fost complet distrusa prin bombardamente
care au durat mai mult de 14 ore.
Din cauza atator refugiati fugiti din est in Dresda,
este greu de spus exact cati au fost ucisi.
Cei mai onesti revizionisti au estimat ca numarul mortilor variaza intre 350.000 si 600.000 de morti.
A fost cunoscut ca Bombardamentul Terorist, de catre germani.
Cred ca chiar si unii dintre pilotii britanici RAF
sau americani l-au recunoscut ca fiind un bombardament terorist.
Nu glumeau, stiau ce faceau.
Au sacrificat femei si copii, mai jos, in orasele germane.
Acest bombardament a fost sanctificat, nu a fost sanctionat de guvernele britanic si american.
Aceasta incercare deliberata de a ucide cat mai multe persoane,
o incercare deliberata de a parjoli de pe fata pamantului fiecare oras german
de peste o anumita dimensiune, sa zicem 25.000 de oameni.
Am auzit cu totii despre Dresda.
Daca nu am facut-o inca, ar fi trebuit sa auzim.Dresda.
Dar ceea ce majoritatea oamenilor nu stiu este ca,
aproape fiecare oras german a avut o soarta similara,
adica, o bombardare devastatoare teribila si apoi o furtuna de foc
creata prin aruncarea bombelor fosforice pentru a aprinde molozul
aruncat in bucati prin acest oras.
Nimic nu m-a pregatit pentru a vedea femei si copii care ardeau zburand prin aer.
Nimic nu m-a pregatit pentru asta.
Dupa ce am fost in Dresda atunci, mi-a luat 40 de ani sa trec peste asta.
Nu cred ca am mai ras chiar de 40 de ani.
Nici nu mai pot rade.
Am spus-o si inca mai spun, si am spus-o si le-am spus-o: nu voi ierta niciodata
pe toti cei care au dat toate aceste ordine, si asta este valabil pentru toti cei ca ei;
Churchill, Attlee, toti,
orice ar spune ei.
Ei inca mai continuau sa bombardeze alte orase ca acesta
si apoi, desigur, au incercat sa dea vina pe altcineva.
Nu, noi trebuia sa fim baietii buni si am terminat in mai rau decat meritam.
Ceea ce ma enerveaza este ca toate acestea au fost facute in numele nostru.
Din atacurile teroriste din Germania in timpul celui de-al doilea razboi mondial au rezultat:
3 milioane de germani morti,
500 de mii dintre ei fiind copii,
pana la 10 milioane de raniti
si 25 de milioane de persoane fara adapost.