PARTIDUL TOTUL PENTRU ŢARĂ
ÎNDREPTARUL FRĂŢIILOR DE CRUCE
MAIU 1935

'Mişcarea legionară înainte de a fi o mişcare politică, teoretică, financiară, economică, etc., de formule, este o ŞCOALĂ SPIRITUALĂ, în care dacă VA INTRA UN OM, la celălalt capăt va trebui să iasă UN EROU'.
CAPITOLUL I
Cuvânt de introducere, mic istoric
1. Cuvânt de introducere.
Legionarusmul este o adâncă şcoală de formare a caracterelor. Omul legionar, este omul care să-şi cunoască misiunea către care năzuie, identificându-se cu legea jertfei pentru neam; continuu activ, continuu înrolat în lupta vieţii, gata să-i înfrângă obstacolele.
Tipul legionarului simte trăirea intensă a vieţii curate.
Nu individualist, nu egoist.
Comuniune cu gânduri bune, slujitorii aceluiaşi ideal, pentru victoria căruia se leagă să lupte până la capătul vieţii lor.
Şi generaţii după generaţii se vor perpetua, adăugându-se de la acelaşi izvor de viaţă, încălzindu-se la flacăra aceleeaşi şcoli a: legionarismului.
Dar nu oricine va putea absolvi această şcoală, căci, firesc este, că, după cum constituţiile fizice cu anumite debilităţi nu pot ieşi din această stare, oricâte medicamente şi îngrijiri li s-ar da, deasemeni indivizii cu anumite debilităţi sufleteşti, nu se pot vindeca oricâtă şcoală s-ar face cu ei.
***
Pentru a primi cu adevărat botezul legionarismului, este necesară o prealabilă pregătire, că şi pocăinţă înaintea sfintei împărtăşanii. Trebuie sfinţenie sufletească.
Mai uşor deci vor primi acest botez elementele pregătite de tinere, înainte de a cădea în mrejele păcatului negru. Sufletele tinere, ca şi trupurile fragede se mlădiază mai uşor.
Iată pentru ce, deci, în toate ţările lumii, ochii celor cu grijă de viitorul neamului lor, se îndreaptă către generaţiile tinere. Credinţele cu cari se hrăneşte tinereutl astăzi, vor călăuzi şi pe conducătorii de mâine.
În mişcarea legionară, rolul de pregătire al sufletelor pentru primirea duhului legionar, îl au "Frăţiile de cruce", organizaţii de şcolari, denumire care, după cum vom vedea mai departe, nu a fost dată la voia întâmplării, ci cu o adâncă şi dreaptă judecată.
***
Cu primul an de şcoală secundară, de la vârsta de 12 ani, copilul iese, mai mult sau mai puţin de sub aripa protegiuitoare a părinţilor.
O bună parte părăsesc pe adevăraţii dragi îndrumători: părinţii şi fraţii de care-i leagă sângele şi nu se mai întâlneşte cu ei decât în scurtul timp al vacanţelor, iar majoritatea a timpului o petrec cine ştie unde, printre străini, la gazdele de periferie, sau la căminurile întâmplătoare.
Acolo sunt supuşi influenţei tuturor pornirilor, după felul societăţii în sferele căreia soarta i-a aruncat.
Şi este vârsta la care copilul îşi face cu adevărat educaţia pentru toată viaţa lui. De modul cum tânărul primeşte educaţia la această vârstă depinde felul societăţii de mâine.
Vor creşte copiii în spiritul egoismului, aşişderea va fi societatea de mâine - pornită pe drumul pierzării - fără coeziunea elementelor din care se compune. Dar nu societatea, ci neamul acela se prăbuşeşte, fiind stăpânit de duhul trădării şi al laşităţii: duh impregnat în structura fiecărui individ, crescut la umbra unei asftel de şcoli.
Şi iarăş, dacă vor creşte copiii în spiritul înfrăţirii în jurul unui scop măreţ şi comun - al unui ideal, care să fie idealul neamului lor - societatea de mâine reprezentată prin ei, aşişderea va fi, iar naţia întreagă, fiind stăpânită de duhul eroismului pe toate tărâmurile, va fi încoronată cu lauri de glorie.
Aruncând o privire în viaţa şcolărească de azi, ca şi în cea de ieri, nu este greu să se constate falsitatea educaţiei în care sunt crescuţi copiii. Superficialismul domneşte pretutindeni.
Apoi, ori li se dă copiilor o viaţă de prea multă libertate, pedagogia celor dezinteresaţi, ori li se îngrădeşte viaţa de tot, prin uciderea oricărui spirit de iniţiativă a individului.
Din punct de vedere intelectual, şcolarului i se îmbuibă creierul cu abstracţiuni din cari nu mai reţine nimic până la absolvire; adevărata educaţie sufletească, ori nu există, ori i se dă directive cu rezultate dezastroase . În fine educaţia fizică este diformată datorită programelor analitice cât şi concepţiei celor cari le aplică.
Cum va fi societatea formată din elementele născute dintr-o asftel de şcoală ne putem imagina, având prototipul în persoana "politicianismului" cârmuitor de astăzi.
Ce se va întâmplă cu naţia stăpânită de astfel de oameni, iarăşi ne putem imagina, văzând degenerarea şi alunecarea spre prăbuşire a naţiei româneşti.
Iată constatarea.
Dar iată şi cauza:
Conducătorii de azi, sunt şcolarii de eri. Dacă pe când erau şcolari, nimeni nu a căutat să le sădească în inimi dragoste neţărmuită şi spirit de sacrificiu pentru neam şi ţară - şi lipsindu-le, ca urmare, elementeul făuritor de acţiuni nemuritoare: elanul - sunt explicabile cele ce în vremea noastră se întâmplă. Ei sunt produsul educaţiei în care individul a făcut şcoala egoismului şi materialismului sfărâmător de neamuri. __
Pentru a ieşi din această stare de evident pericol pentru neamul nostru, trebuia să se găsească o îndreptare. Şi această îndreptare vine, cum am arătat dela început, prin noua şcoală de viaţă a legionarismului, începută din fragedă copilărie în şcoala Frăţiei de cruce.
***
Am spus că denumirea de "Frăţie de cruce", nu a fost luată la voia întâmplării, ci cu o adâncă şi dreaptă judecată.
Această noţiune o întâlnim în Biserica ortodoxă, unde copii botezaţi în aceeaşi apă se numesc toată viaţa lor: "fraţi de cruce", şi ei se numesc şi îşi zic chiar, "frate". Dar această înfrăţire, o întâlnim în istoria şi legendele strămoşilor noştri, cu înţelesuri mai adânci şi cu sens mai apropiat de şcoala ce vrem să creiem.
Doi sau mai mulţi români, a căror inimi băteau la fel, se legau fraţi între ei şi, spre deosebire de fraţii de sânge, inimile lor legându-se pentru scopuri înălţătoare întru realizarea cărora invocau puterea sacrificiului, şi cum crucea este simbolul sacrificiului, ei se numeau "fraţi de cruce". Aşa au fost haiducii vremurilor noastre de restrişte, a căror lupta era pornită contra fărădelegilor din ţară şi cari se legau între ei să lupte până la ultima picătură de sânge incrustandu-şi în semn de ţinere a legământului de "frate de cruce", semnul crucii în carne.

La fel şi astăzi, la baza noii şcoli de viaţă eroică stă puterea sacrificiului şi a frăţietăţii, a comuniunii de gânduri frumoase şi mari. Inimi fragede cari bat la fel se leagă în frăţie, se încheagă şi formează un singur tot, un singur manunchiu: "Frăţia de cruce".
Trăind împreună la aceeaşi şcoală, poate la aceeaşi gazdă, la acelaşi cămin, mâncând aceeaşi masă, dormind în aceeaşi cameră, ei îşi cunosc unui altuia gândurile, se întreţin, se înţeleg, se ajută frăţeşte şi cresc împreună, adăpaţi din fântână aceloraşi daruri, darurile duhului nou al vremii, darurile frăţiei de sacrificiu pentru neamul lor, darurile Frăţiei de cruce.
2. Mic istoric.
Pentru realizarea României legionare, Căpitanul şi-a dat seama dintr-un început că va fi necesară o luptă dârză şi că această luptă nu va putea duce la victorie deplină decât în clipă când elementele ei combatante se vor fi identificat cu spiritul nou legionar, prin creşterea tineretului în acest spirit.
Drept urmare, încă din închisoarea Văcăreşti 1923, Căpitanul concepu sistemul de organizare a tineretului şcolar în "Frăţiile de cruce".
1923-1924. Acolo, în închisoare făcu cel dintâi statut al Frăţiilor de cruce, iar după eliberare, în vara anului 1924 se înfiinţează primele Frăţii de cruce în Iaşi şi alte oraşe din Moldova, a căror elemente cunosc de la început munca grea a cărămizilor de la Ungheni, sau a grădinăritului din dealul Iaşilor, cu tot concertul suferinţelor de pe urma călăului Manciu.(*)
1924-1925. Din cauza nestabilităţii însă, a suferinţelor, a închiderii iniţiatorilor şi conducătorilor, Frăţiile de cruce nu-şi continuă organizarea, decât în iarna lui 1925 când, în ziua de 25 Februarie se dă următoarea circulară.
"Către F.D.C.
Fraţilor,
Hotărându-se reoganizarea comitetului central al Frăţiilor de cruce şi totodată organizarea activităţii F.D.C. care în ultimul timp au fost lăsate întrucâtva în părăsire din cauza întemniţării acelora care le conduceau, rog alcătuiţi un raport urgent şi complet al activităţii dezvoltate până acum, a felul organizării, al fondării, şi tuturor chestiunilor ivite.
După primirea acestui raport veţi primi răspunsul nostru conţinând instrucţiunile necesare activităţii viitoare.
Cerând binecuvântarea Domnului pentru drumul pe care pornim din nou, vă dorim fraţilor sănătate sufletească şi trupească."
(ss) Ion I. Moţa
Instrucţiuni noi de organizare se trimit în toate oraşele unde se cereau.
În urma acestor dispoziţii, se reorganizează Frăţii de cruce la: Focşani, Galaţi, Bacău, Vaslui, Buzău şi alte oraşe din Ardeal: Orăştie, Deva, Cluj, Sibiu etc.
Martie 1925. Fiind procesul Căpitanului la Focşani, Frăţiile de cruce îşi fac un punct de onoare în a conduce acţiunea de pregătire a opiniei publice. Împrejurimile îndepărtate ale Focşanilor sunt împărţite minuţios pe sectoare, dându-se câte unul din aceste sectoare Frăţiilor de cruce din Bacău. Tecuci, Focşani. În limitele sectorului său fiecare Frăţie de cruce era responsabilă de această pregătire a opiniei publice care trebuia să se facă prin: viu grai, scrisori, cărţi, fotografii, etc.
1926-1927 Declinul. Un declin al Frăţiilor de cruce este în anul 1926 şi începutul lui 1927 când d. Moţa plecând în străinătate lasă conducerea Frăţiilor de cruce din Muntenia şi Moldova studentului Urziceanu care nu mai depune niciun interes în organizare. Multe Frăţii se destramă din cauza crizei în care se află intreagă mişcare naţională.
1928-1929 Marşul de la Câmpu-Lung. Schimbându-se Comandamentul, Frăţiile se reorganizează, iar în vara lui 1929 când Căpitanul face primul marş în Munţii Campulungului moldovenesc, majoritatea însoţitorilor sunt fraţi de cruce.
A doua serie de săcuşoare se dă acum aproape exclusiv fraţilor de cruce.
Şi pe măsură ce timpul trece, creşte numărul Frăţiilor de cruce.
1930. Marşul din Basarabia. Cea dintîi expediţie legionară, la care, printr-un manifest al Căpitanului este chemat "tot tineretul românesc, pentru a face Gardă de fer împotriva celor ce vor să nimicească această ţară."
20 Iulie, ziua sortită trecerii Prutului prin cele 7 puncte, este aşteptarea cea mare, intrată în sângele fiecărui frate de cruce. Ceas de ceas numărat - zi de zi- îşi pregătesc echipamentul de marş; iar când după zeci de kilometri de drum parcurs în cântec, pe jos, aflară de interzicerea marşului, nu au avut răbdare să se întoarcă înapoi, până nu făcură şi ei câteva demonstraţii în preajma Prutului împreună cu legionarii.
Ianuarie 1931. Atentatul Dumitrescu - el însuşi elev al Liceului "Internat" din Iaşi - provoacă, odată cu prima dizolvare şi arestările, şi cea dintâi prigoană împotriva elementelor din Frăţiile de cruce.
Este timpul pârilor, cercetărilor, eliminărilor. Numai Galaţiul numără 101 eliminări din şcoală. Unii în absolută necunoştinţă de cauză (la Iaşi, unde negăsind nici-o probă scrisă de existenţa Frăţiei, se elimină elevi cari făceau parte din cluburi pur sportive).
Frăţiile de cruce însă nu se clatină, ba din contră, la cea dintâi ocazie primesc cu seninătate orice pedeapsă în locul renunţării la credinţele lor. După trecerea furtunii, Frăţiile de cruce se văd sporite ca număr, purificate şi oţelite.
Iunie 1931. În diversele lupte purtate, F.D.C. fac serviciul de legătură între legionari şi comandament. 
Eficienţa se va vedea mai târziu la Neamţ şi la Tutova, apoi la toate campaniile ce urmează, când Frăţiile de cruce trimit elementele de primă linie.
1932-1933. Numărul Frăţiilor de cruce ajunge la aproape 40 pe toată ţară.
Vişani - Casa verde. Animaţi de spiritul nou de muncă, fraţii de cruce pornesc din cele mai îndepărtate colţuri oriunde sunt chemaţi. Aşa au venit pe jos la digul de la Visani unde înfruntă masacrul împreună cu legionarii; aşa au venit pe şantierul dela Casa verde, unde se întâlnesc cu profesorii lor şi în imn de înfrăţire muncesc cot la cot cu ultimul ţăran sau muncitor din fabrică.
1933-1934. Prigoana. De dată această unii dintre fraţii de cruce - mai fericiţi - fac şi botezul închisorilor oţeluitoare. Cinste lor.
Iulie 1934. Trădarea. Aşa a fost să fie. Mişcarea legionară - asemeni mişcărilor epocale - trebuia să cunoască tot calvarul suferinţelor în drumul spre victoria cea mare. În timp ce miile de legionari, închinaţi luptei pentru totdeauna, primeau senini orice jertfă cerută pentru mântuirea ţării lor cu credinţa cea mai caldă în sinceritatea tuturor camarazilor de luptă, unul dintre ei, pătruns de duhul satanei, săvârseste cea mai murdară trădare.
Făcând jocul duşmanilor neamului românesc, duşmani cărora le eşuaseră orice încercare de distrugere a mişcării legionare prin lovituri directe, căzu în cursa orgoliului propriu şi a arginţilor lui Iuda.
Se face unealta duşmanului şi când toţi legionarii munceau pe şantiere, el, vrând să tragă în cursă şi pe alţi legionari pentru a produce "ruptură" după cum convenise cu cumpărătorii săi, urzeşte cel mai infam complot, de suprimare însuşi a Căpitanului, Omul în care crde un întreg Neam. Dar, dacă multe mişcări din lume şi-au găsit sfârşitul în săgetarea veninoasă a trădării, mişcarea legionară soarbe şi acest pahar, ieşind mai călită, purificată.
Frăţiile de cruce, în inima cărora sfârâise fierul roş la auzul îngrozitoarei veşti că tocmai cel ce era conducătorul lor în acel timp, săvârşise infamia, îşi fac iarăşi un punct de onoare: trădătorul, a cărui nume îmi repugnă să-l mai scriu, este descoperit la timp şi ţintuit pentru totdeauna la stâlp.
10 Noiembrie 1934. Se începe reoganizarea Frăţiilor de cruce, pe baza noilor directive.
Astăzi, când numărul legionarilor combatanţi a crescut, majoritatea din ei fiind absolvenţi ai Frăţiilor de cruce, rolul elementelor actuale din Fraţii rămâne tot acela de pură educaţie, de pregătire în vederea primirii botezului legionar.
CAPITOLUL II
Organizarea "Frăţiilor de cruce"
Principiul care stă la baza unei Frăţii de cruce este acel al prieteniei, al dragostei, al frăţietăţii elementelor componente, fără de care nu se poate concepe alcătuirea unei Frăţii de cruce. O prietenie este verificată de timp; de aceea, mai înainte de constituirea unei Frăţii de cruce propriu zisă, se alcătuieşte un aşa zis "manunchiu de prieteni".
1. Mănunchiul de prieteni.
Unul ia iniţiativa organizării unei Fraţii de cruce; el are mai mulţi colegi din aceeaşi şcoală cărora le destăinuieşte gândul sau. Dacă au căzut de acord, se întrunesc şi formează un "Manunchiu de prieteni".
În cadrul acestui "Manunchiu" ţin "consfătuiri" săptămânale, despre care voi trata în alt capitol mai pe larg, aici precizând numai că întâlnirile mănunchiului urmăresc, verificarea prieteniei şi pregătirea pentru a intra în Frăţia de cruce.
Această stare de pregătire durează  cel puţin 3 luni de zile după care, dacă sunt minimum 7 elemente vrednice (maximum fiind 30) se organizează Frăţia de cruce, mănunchiul rămânând şi mai departe pentru elementele noi care trebuie să-şi facă stagiul de 3 luni pentru a intra in Frăţia de cruce.
Mănunchiul de prieteni ia fiinţă şi numai cu 2 şcolari pentru că apoi numărul lor să fie nelimitat.
În cadrul mănunchiului,şcolarii vor face marşuri în judeţul lor, strigând folclor şi însemnări tradiţionale; vor face marşuri la locurile unde s-au dat bătălii sau la mormintele eroilor căzuţi pe câmpurile de bătaie, strigând de pe malul tranşeelor sau din preajma mormintelor, "pelinul" despre care voi vorbi mai departe. De asemeni vor da şezători culturale etc, făcând într-un cuvânt toate preparaţiunile pentru a fi gata să între în Frăţia de cruce.
2. Frăţia de cruce.
Când sunt cel puţin 7 şcolari vrednici, care să-şi fi făcut stagiul de 3 luni, ia fiinţă formal o Frăţie de cruce. Într-o zi în care s-a ţinut post negru, la ora 4 după masă, se adună toţi într-o camera pentru a depune "legământul".
Aceasta este ziua cea mai scumpă a fratelui de cruce. Tot ce se face în timpul acelor 3 luni de zile în vederea acestei zile se face. Este ziua care trebuie să o aştepte cu cea mai mare nerăbdare fiecare, fiind, ca şi ziua trecerii sale din Frăţia de cruce în rândul legionarilor, cel mai mare moment din viaţa sa.
Poartă haine de sărbătoare.
La legământ este obligat să ia parte şi şeful de grup. Cum se ia legământul? După ce au intonat cântecul Frăţiilor de cruce, şeful de grup citeşte numele celor ce vor deveni fraţi de cruce, începând cu şeful Frăţiei, iar restul în ordine alfabetică.
Aceştia, pe măsură ce sunt strigaţi, fac front.
Apoi şeful de grup la un pas în faţa lor, chiamă pe primul pe nume. Acesta răspunde: "prezent" şi păşind în faţa şefului de grup salută şi răspunde la următoarele 7 întrebări pe care le pune şeful de grup:
Întrebarea 1: Care este datoria ta cea mai de seamă?
Răspuns: Datoria mea cea mai adânc simţită de mine este să iubesc cu toată fiinţa neamul meu românesc.
Întrebarea II: Ce este dreptul tău cel mai sfânt către Neamul românesc?
Răspuns: Dreptul meu cel mai sfânt către Neamul românesc, este să muncesc şi să mă jertfesc pentru el.
Întrebarea III: Crezi în Căpitanul nostru?
Răspuns: Cred în Căpitanul nostru, îl iubesc şi îl voi urma până la moarte.
Întrebarea IV: Crezi în victoria legionară?
Răspuns: Cred în victoria legionară cum cred în steaua Neamului meu şi în lumina soarelui.
Întrebarea V: Te legi frate de cruce, împărtăşindu-te cu duhul eroilor ........ (localitatea din judeţul unde s-au dat lupte) şi a legionarilor căzuţi în luptă?
Răspuns: Mă leg frate de cruce, împărtăşindu-mă cu duhul eroilor de la ........ şi cu duhul legionarilor căzuţi în luptă.
Întrebarea VI: Iubeşti comandanţii şi pe ceilalţi fraţi de cruce?
Răspuns: Îmi iubesc comandanţii şi pe ceilalţi fraţi de cruce.
Întrebarea VII: Care este ultima ta dorinţă?
Răspuns: Ultima mea dorinţa este să devin legionar.
După luarea acestui legământ, se înmânează fiecăruia câte o crenguţă de pelin cules de pe malul tranşeelor unde s-au dat bătălii sau de pe lângă mormintele eroilor căzuţi în război sau a legionarilor căzuţi în lupte.
Acest pelin,simbolizând bărbăţia, îl va purta fratele de cruce tot timpul la cingătoare, învelit în pânză tricoloră.
Totul se comsemneaza într-un proces-verbal pe care îl vor semna toţi cei care vor lua parte la această şedinţa festivă.
Frăţia de cruce se consideră constituită formal din acest timp, dându-i-se  un nume, de preferinţă numele şcolii sau al unui erou local.
Fiinţarea definitivă, însă, nu se consideră decât în urma aprobării sale de la centru, aprobare ce se dă pe baza raportului făcut în acest sens cu anexa unei copii de pe procesul-verbal de constituire a Frăţiei de cruce, arătându-se data intrairi fiecăruia în "mănunchiul de prieteni" şi "lucrarea" cât şi "critica" susţinută de fiecare în "consfătuirile" mănunchiului.
N.B. Frăţia de cruce este un corp de elită, din care se vor recruta conducătorii de mâine. Deci foarte mare grijă în selecţionare.
Mănunchiul de prieteni este grupare de masă, unde pot intra toţi cu mai multă uşurinţă, căci de acolo nu poate nimeni să se strecoare în Legiune, înainte de a fi trecut prin Frăţia de cruce, şi deci înainte de a fi fost supus selecţionării.
3. Frăţiorii de cruce.
Pentru elevii din şcolile inferioare (12-16 ani) sunt aşa numiţii frăţiori de cruce, din cadrele cărora se poate trece în Frăţia de cruce cu aceleaşi formalităţi ca şi din manunchiu.
La şcolile unde nu există şi curs superior, spre ex, şcolile inferioare de meserii, stagiul ca frăţior de cruce, este terminat când şcolarul a împlinit 16 ani, după care timp dacă sunt în număr suficient, pot forma şi ei o Frăţie de cruce la şcoala lor.
La rândul lor Frăţiorii de cruce, dacă numărul aderenţilor este prea mare, se pot împărţii pe secţii: noi şi înaintaţi.
Despre serviciile Frăţiei de cruce
A) Serviciul de recturare a noilor membri:
Acest serviciu este creiat imediat după constituirea Frăţiei de cruce;
Recrutarea se face prin mănunchiul de prieteni, cu conducerea căruia se desemnează unul dintre cei mai destoinici fraţi de cruce;
Vărsarea elementelor din manunchiu în Frăţie se face pe baza de absolvire a mănunchiului, cât şi în limita locurilor în Frăţia de cruce.
B) Serviciul secretariatului şi corespondenţei:
Cu acesta se ocupă un frate de cruce care va ţine registrul de procesele verbale şi "rezumatele" şedinţelor F.D.C. Face legătura între cele 7 Fraţii din grup, ca şi între şeful F.D.C şi şeful de grup. El este deci şi curierul Frăţiei de cruce.
C) Serviciul caseriei:
Ţine un "registru de casă" pentru toate manipulările de bani. Încasează cotizaţiile săptămânale sau alte sume de bani,pe care le trece în registru în faţa celui care plăteşte.
D) Serviciul de bibliotecă, infirmerie şi magazine.
Fratele de cruce însărcinat cu acest serviciu va ţine "inventar" pentru toate lucrurile avute în primire.
Va griji de bibliotecă, va păstra toate lucrurile Frăţiei (cort, pansamente, tinctură de iod şi alte medicamente necesare în marş, etc.)
Fiecare Frăţie de cruce este obligată a plăti o cotizaţie de 10 lei pe lună către comandamentul F.D.C. prin şeful de grup.

4. Grupul de 7 Frăţii.
Frăţiile de cruce se organizează pe şcoală; câte una la fiecare şcoală. Acestea la rândul lor sunt grupate câte 7 şi formeaza un "grup de 7 Frăţii" pus sub comanda unui legionar, de preferinţă student, provenit din Frăţie de cruce şi designat de către Şeful Frăţiilor de cruce.
El poartă titlul de "şef de grup".
Legătura între cele 7 Frăţii de cruce din grup o face şeful grupului stabilind un ciclu pe baza căruia fiecare şef de Frăţie va avea grijă în şedinţă să trimită un delegat care să asiste la şedinţele fiecărei din cele 7 Fraţii de cruce ale grupului.
Grupul de 7 va purta un numar de ordine dat de catre seful Fratiilor.
5. Conducerea centrală.
Şeful Frăţiilor de cruce din întreaga ţară este numit de către Căpitan.
De aici pornesc toate dispoziţiunile de conduită şi organizare F.D.C.
După nevoie se va creia şi la Centrul servicii de informaţii, secretariat, casă, etc.
CAPITOLUL III
Despre fraţii de cruce
Elementele care compun Frăţiile de cruce se numesc: "Fraţi de cruce".
Vârsta la care cineva poate să devină frate de cruce este între 16-21 ani.
Numărul fraţilor de cruce într-o Frăţie este limitat între 7-30 (spre deosebire de manunchiu, unde numărul poate fi nelimitat).
Semn distinctiv.
Un frate de cruce este considerat intrat în Frăţie din momentul depunerii legământului.
El va purta ca semn distinctiv: o cruce cusută pe fir de pânză de mătase verde; mărimea pânzei 10/10 cm.
Acest semn îl va pune în piept, în partea stângă, prins cu bolduri, numai în şedinţe şi oriunde sunt numai fraţi de cruce; iar când vor fi alte vremuri mai bune îl va purta întotdeauna.
În anul al II-lea de activitate în sânul Frăţiei de cruce va purta 2 cruci cusute pe pânză de aceeaşi mărime; în anul al 3-lea 3 cruci; în anul al 4-lea va avea de 2 ori câte trei, astfel:
[+++]
[+++]
Şi în anul al 5-lea va avea de 3 ori câte 3 cruci, astfel:
[+++]
[+++]
[+++]
După aceste semne distinctive cari se conferă în şedinţă de către şeful Frăţiei de cruce, la sfârşitul fiecărui an şcolar, în sânul Frăţiei există o ierarhie -frăţească- înţelegându-se totdeauna că cel vechiu să aibă ultimul cuvânt.
Din datoriile fraţilor de cruce
1. Să fie model de purtare în şcoală şi societate; bun camarad, loial, cinstit, nefugând de greutăţi, ajutând pe cel în nevoie, răspândind împrejurul lui o atmosferă de încredere şi multă, foarte multă iubire.
2. Fiecare frate de cruce trebuie să lucreze asidu nu numai cât este în sânul Frăţiei, ci şi dincolo de Frăţie.
Fiecare să se gândească tot timpul cum ar putea să fie mai util Frăţiei şi prin aceasta Legiunii şi ţării, cei care dau pe la şedinţe numai din când în când, nu pot fi consideraţi ca făcând parte din Frăţia de cruce.
Apoi trebuie să-şi îndeplinească cu sfinţenie datoriile de creştin, român şi şcolar, datorii despre care voi vorbi mai pe larg în alt capitol.
3. Fiecare frate de cruce va plăti o cotizaţie de 1 leu pe săptămâna, (dar absolut la săptămâna, nu odată "ca să scape). Trebuie să ştie fiecare că la şedinţa viitoare are de dat contribuţia sa, cât de mică.
4. Fiecare frate de cruce va ţine cel puţin 3 lucrări pe an în cadrul şedinţelor, lucrări fixate de şeful Frăţiei.
5. Va executa cu sfinţenie ordinile primite de la Comandanţii săi; nu există 'm-am supărat şi plec', nu-ţi convine ceva, execută şi apoi raportează.
6. Când se mută din localitate, sau de la o şcoală la alta, va raporta la ultima şedinţa, arătând motivul pentru care se mută, căutând că în noua localitate, în timpul cel mai scurt să ia contact cu Frăţia respectivă în cadrele căreia va activa de acum înainte, cu dreptrile câştigate în vechea Frăţie de cruce. Despre acest lucru va face iarăşi raport scris către şeful vechii Frăţii de cruce, care îi va da şi referinţe către şeful Frăţiei în care intră - şef care este obligat să ceară aceste referinţe.
7. Absolvind şcoala (sau din anumite motive nemaiputând continuă şcoala) este obligat ca, în termenul cel mai scurt posibil de la despărţire să raporteze iarăşi în scris şefului Frăţiei, cum s-a aranjat, ce gând are, şi dacă a luat contact cu Comandantul legionar de acolo (judeţ, comună sau grupurile studenţeşti).
Dacă nu a putut continua şcoala din motive bine venite până la vârsta când devine legionar poate fi ataşat pe lângă Frăţia din care a făcut parte supunându-se tuturor restricţiunilor Frăţiei de cruce.
Din drepturile fraţilor de cruce
1. Dreptul de a lua parte la şedinţe.
2. Dreptul de a purta semnul distinctiv ca frate de cruce.
3. Dreptul de a cere sprijinul moral şi material de la Frăţia de cruce, când este în nenorocire.
4. Dreptul de a raporta - în scris sau verbal - toate nemulţumirile, pe cale ierarhica până la Căpitan.
5. Dreptul de a deveni legionar (cel mai însemnat drept) după absolvirea Frăţiei de cruce.
Despre absolvenţii Frăţiilor de cruce
Fraţii de cruce cari absolvesc şcoala sunt proclamaţi şi absolvenţi ai Frăţiilor de cruce, titlu care li se dă la o şedinţă festivă, la care ia parte şeful de grup şi toţi foştii şefi ai Frăţiei.
El are drept să ia parte la toate manifestările Frăţiei de cruce şi mai departe, aducând aportul său moral şi pe cât posibil material.
Are drept să devină direct legionar.
Cel mai mare act din viaţa unui frate de cruce este primirea sa în rândul legionarilor, de aceea ziua ieşirii din Frăţia de cruce - zi de absolvire a şcoalei pregătitoare- este sărbătoarea căreia trebuie să i se dea un fast deosebit.
La această şedinţă festivă vor putea participa şi alte personalităţi legionare, iar tot timpul sărbătoriţii (absolvenţii F.D.C) se vor bucura de cea mai frăţească atenţie din partea tuturor participanţilor.
Pe lângă raportul ierarhic  făcut cu această ocazie şeful Frăţiei de cruce respective va anunţa despre această şi direct pe şeful Frăţiilor.
Capitolul IV
Din atribuţiile cadrelor F.D.C.
Un prim cuvânt. Şeful în cadrele F.D.C., este "alesul" din sânul F.D.C, care trebuie să muncească mai mult, având misiuni în plus, fiind direct responsabil de executarea ordinelor şefului imediat superior.
Este agentul de legătură şi interpretul între Fraţii şi şefii superiori.
"Şeful trebuie să ocupe locul cel mai greu", ne spune Căpitanul; "Şeful trebuie să facă cel dintâi şcoala suferinţei".
Pe cât este de grea însă misiunea şefilor F.D.C., pe atât de frumoasă şi de atrăgătoare. Misiunea lor este de a imlădia sufletele cele mai tinere, cele mai fragede, frământându-le, cizelându-le, pentru că apoi să le dea ca atare, apte de a intra în Legiune.
1. Şeful Maunchiului de preteni.
Imediat după constituirea Frăţiei de cruce, se desemnează unul dintre cei mai buni fraţi de cruce care se va ocupa cu recrutarea noilor elemente.
Acesta va fi şeful mănunchiului, care de obicei este şi viitorul şef al Frăţiei de cruce.
Misiunea lui exclusivă, după cum am spus, este de a recruta noi membri dintre colegii pe cari îi pregăteşte în manunchiu vărsându-i pe măsura ce-şi fac stagiul, Frăţiei de cruce.
El este acela care studiază îndelung pe viitori săi fraţi de cruce şi cu cari, în chip firesc va trebui să lucreze atunci când va deveni şeful Frăţiei.
El ia parte la toate şedinţele Frăţiei de cruce, iar consfătuirile pe care le ţine mănunchiul va pune şi anumite chestiuni discutate în şedinţa pentru "acomodarea" viitorilor fraţi de cruce.
2. Şeful Frăţiei de cruce.
a. El este sufletul Frăţiei de cruce; ţinuta lui va fi ţinuta întregii Frăţii. În ochii lui va sclipi totdeauna lumina acestei întrebări: "Ce să mai fac pentru ca Frăţia mea să fie cea dintâi pe ţară"? Răspunsul îl va găsi imediat: _______________
1. Executând cu sfinţenie ordinele primite de la şefii superiori.
2. Luând iniţiative în cadrul regulilor de faţă pe care le va citi cu mare atenţie.
3. Va lua asemeni alte iniţiative potrivite locului, raportând înainte şi după executare, căci "iniţiativa este cea mai frumoasă floare pe care o poartă un şef". (Vezi "Cărticica şefului de cuib")
Va fi ajutat în primul rând de şeful mănunchiului, apoi de fiecare frate de cruce, care pentru a-i vedea cât mai folositori, îi va însărcina din timp în timp pe fiecare în parte cu câte ceva, el verificând din rapoartele acestora cât şi din alte căi puterea şi voinţa de acţiune a fiecăruia.
b. Într-un registru va deschide o "foaie calificativă" cu mai multe pagini pentru fiecare frate de cruce, în care va trece tot după fiecare şedinţă şi cât mai curând, părerea sa despre fiecare frate de cruce. Cum s-a comportat în şedinţă; dacă a progresat ori nu; absenţele, motivul, dacă a îndeplinit "munca manuală" dacă ajută pe camarazi lui, merge la Biserică, etc, avându-se în vedere că după această foaie se vor face toate aprecierile pentru distincţiuni, nu după o apreciere momentană, căci ochiul se înşeală adeseori. Deci foarte multă băgare de seamă. Şeful trebuie să ştie pe cât posibil ce face fiecare frate de cruce.
c. Tot el va designa un frate de cruce cu casieria F.D.C, Frăţia având un "registru de casă" în care va însemna cu cea mai mare grijă ultimul leu cheltuit sau încasat.
Pe prima pagină va trece încasările, iar pe pagina următoare cheltuielile - la zi - cu totaluri şi raporturi.
Este bine să aibă piese justificative de orice bani cheltuiţi, facturi, etc., dar în orice caz în registru, indreptul fiecărei sume se va specifica de unde a fost încasată şi data: iar la cheltuieli de asemeni.
Modelul de liniatură al registrului de casă este acesta:
 [inser picture from the b00k] __________
Se va îngriji de plata cotizaţiei lunare către comandamentul F.D.C.
d. A desemna pe un frate de cruce care să se ocupe cu păstrarea micii biblioteci a Frăţiei.
e. La fiecare şedinţă va desemna în ordine alfabetică pe fratele de cruce care trebuie să ia parte la şedinţa unei alte Frăţii de cruce după ciclul stabilit de şeful grupului, îngrijindu-se şi de primirea şi găzduirea fratelui de cruce venit de la altă Frăţie, venit să ia parte la şedinţa lor.
Va face la 30 ale fiecărei luni raport scris şefului de grup de modul cum merge Frăţia; ce s-a mai întâmplat; raport de executarea ordinelor; numărul exact al frăţiilor de cruce (evitându-se darea de nume) etc, având dreptul oricând afară de acestea să scrie direct şi şefului Frăţiilor la Centru.
g. Se va îngriji, în mod special de pregătirea înlocuitorului său pentru a-i preda comanda când trebuie să plece pentru totdeauna sau să-i ţină locul când el lipseşte.
Este cea mai mare datorie a şefului de cuib de a-şi pregăti înlocuitorul pentru a nu se pierde niciodată legătura între Frăţie şi şefii superiori.
Multe frăţii de cruce s-au distrus din lipsa acestei griji; au plecat lăsând Frăţia de cruce în voia soartei.
Pe acest element - care de obicei va fi şi şeful mănunchiului - îl va prezenţa şefului de grup pentru cunoaştere şi confirmare.
h. Şeful Frăţiei de cruce este numit de către şeful de grup pe un an de zile, putând fi oricând înlocuit dacă nu-şi face datoria.
i. Semn distinctiv. Şeful Frăţiei de cruce, pe lângă semnul de distincţie al anului în care este în Frăţie, va avea cusut deasupra acestui semn pe aceeas pânză, cu aceeas culoare un unghiu astfel: 
[/++\]
3. Şeful de grup.
Este designat de către şeful Frăţiilor de cruce. Trebuie să fi fost frate de cruce, de preferinţă student.
El dă suflet celor 7 Frăţii de cruce pe care trebuie să le vadă strălucind că 7 stele.
El este organizatorul Frăţiilor de cruce, coordonând activitatea acestora.
Supraveghează executarea ordinelor, asistând pe cât posibil la şedinţele Frăţiilor.
Primeşte rapoartele lunare şi cotizaţiile dela Fraţii cât şi alte fonduri pe cari le înaintează cu raport scris comandandamentului F.D.C.
Fixează ciclul de legătură între cele 7 Frăţii.
Când nu se poate deplasa îşi va fixă curier de la Fraţii, prin care să ţină legătură cu Frăţiile şi Comandamentul F.D.C. În cazul când pleacă va continua legătura prin scris.
Semn distinctiv. Şeful de grup are ca semn distinctiv concernul celor 9 cruci încadrate de un romb astfel: [/+++\]
[\+++/]
Şeful de grup va fixa locul unde se vor face cele două nopţi de lagăr sub comanda sa directă.
El are dreptul să întrunească oricând în şedinţă comună pe toate Frăţiile de cruce din grup după posibilităţi. Acest lucru ar fi bine să-l facă odată la 3 luni, după a sa apreciere.
Va face şcoala de cadre cu şefii de Frăţii şi şefii de mănunchiuri, întrunindu-i în şedinţele speciale.
4. Şeful Frăţiilor pe ţară.
Lucrează sub ordinul direct al Căpitanului.
Toate ordinele date Frăţiilor de cruce de către el vor fi în prealabil raportate Căpitanului, afară de cele cu o importanţă mai mică.Cuvântul său, după al Căpitanului, este hotărîtor în organizarea şi conduita Frăţiilor de cruce.
Când interesul o cere poate trece şi peste dispoziţiunile de faţă cu avizul Căpitanului.
Să se ia aminte: După cum un comandant va executa ordinele de la superiorii săi, aşa vor execută şi elementele din subordine.
CAPITOLUL V
Despre adunările Frăţiilor de cruce
Adevărată viaţă a Frăţiei de cruce este în timpul reuniunilor. Acolo lucrează, acolo produc, acolo hotărăsc asupra acţiunilor, acolo trăiesc clipele cele mai frumoase din viaţă. Sunt clipe care nu se mai uită.
În linii generale adunările se fac odată pe săptămână.
1. Consfătuirile.
Consfătuirile se ţin în cadrul "Frăţiorilor de cruce" şi a "Mănunchiului de prieteni", la acestea iau parte elementele noi care vor să devină fraţi de cruce.
Sunt convocate de către iniţiatorul organizării mănunchiului şi mai târziu când Frăţia de cruce ia fiinţă, de către şeful "Mănunchiului".
Se ţin la locul şi ora fixată de cel care le convoacă. 
Aici domneşte atmosfera de cea mai intimă viaţă şcolărească. Discută după o ordine de zi fixată mai înainte. Nu vorbesc toţi odată; când unul are de făcut o propunere, se adresează celui ce prezidează, care repetă propunerea şi ia hotărîri de comun acord cu ceilalţi "prieteni".
Consfătuirea este şcoala prieteniei; nici-o discordie, unitate de vedere desăvârşită.
Ce se va discuta? Aceste consfătuiri vor fi un fel de cerc de studii şcolare şi literare.
Aici se vor pregăti lecţiunile pentru şcoală, împreună, ajutându-se unii pe alţii.
Vor discuta posibilitatea de a apropia sufletul profesorului de al lor. În locul antagonismului dintre profesori şi şcolari să se deştepte armonia perfectă. Pentru aceasta se vor organiza şezători la şcoală, ei luând parte activă şi rugând pe profesori să vină în mijlocul lor să le vorbească.
La fiecare din aceste şezători va vorbi şi un "prieten", tratând o problema pur şcolărească sau de cultură generală; iar un altul pregătind critică lucrării colegului său. Aceasta pentru a se deprinde pe de o parte cu studiul anumitor probleme şi pe de altă parte cu spiritul de observaţie şi critică dreaptă.
Tot la aceste şezători se va citi din folclorul adunat de manunchiu, din judeţul lor şi se va poveşti din datinele şi tradiţiile româneşti din părţile lor.
Dar toate acestea vor fi în prealabil susţinute în consfătuirea, ce va avea loc imediat înainte de ziua şezătorii. Toate consfătuirile se sfârşesc cu hotărâri precise (ce va face fiecare până la consfătuirea viitoare).
În consfătuire şi în cadrul principiului de răspândire a încrederii în învierea neamului românesc, se va hotărî că să nu rămână sat din judeţul lor, în care să nu fi fost unul din ei pentru răspândirea acestei încrederi şi pentru a culege cântecele şi durerile sătenilor pe care să le spună apoi în manunchiu şi să le predea pentru păstrare bibliotecii F.D.C.
Şeful mănunchiului va avea un caiet în care va trece rezumatul consfătuirilor.
Tot în acest caiet va deschide o "foaie calificativă" pentru fiecare elev, după ce va fi luat parte la trei consfătuiri consecutive, în care va trece observaţiunile sale şi după care se va aprecia dacă este sau nu vrednic să între în Frăţia de cruce.
În orice caz, cine va lipsi de la trei consfătuiri consecutive , fără motiv, i se va calcula aceasta la termenul de trei luni.
Numărul consfătuirilor la care trebuie să ia parte fiecare "prieten" pentru a absolvi şcoala mănunchiului este de 13 (câte una pe săptămână scotite în termenul de trei luni, înţelegându-se deci că cine nu-şi face numărul în termenul de trei luni, depăşind acest termen, până îşi împlineşte numărul de 13).
În cadrul mănunchiului, fiecare este obligat să facă o lucrare cât şi critica unei alte lucrări; iar frăţiorii de cruce vor citi rezumatul unei cărţi, rezumat făcut de ei şi care se va păstra apoi tot aşa în biblioteca Frăţiei de cruce în care va intră.
2. Despre sedinta F.D.C.
Fiecare Frăţie de cruce, ţine o şedinţă pe săptămână, Sâmbătă sau altă zi după cum au timp. 
Iată cum va trebui să se ţină o şedinţă:
	1. La semnul Frăţiei, toţi descoperiţi, se îndreaptă cu faţa la răsărit, salută legionar şi cu mâna întinsă către cer zic în cor:
Să ne gândim la Dumnezeu;
Să ne gândim la fraţii noştri legionari;
Să ne gândim la înălţarea ţării noastre prin muncă şi jertfă:
Nu voi trăda niciodată Legiunea, Căpitanul şi pe fraţii mei de cruce;
Aşa să-mi ajute Dumnezeu.
După aceasta, toţi se aşează în tăcere la locurile lor, şedinţa fiind deschisă, când nu se mai discută, nu se mai fumează, ci se ascultă.
2. Şeful Frăţiei citeşte rezumatul şedinţei anterioare cu hotărârile luate atunci, verificând executarea ordinelor şi luând măsuri pentru cei cari nu le-au executat.
3. Unul din fraţii de cruce desemnat de şeful Frăţiei pentru acea şedinţă, va trata o lucare cu unul din subiectele de la urma acestui îndreptar, sau alt subiect, lucrare de cel mult 1/2 oră, citită sau de preferinţă spusă şi care apoi se va păstra în biblioteca Frăţiei, pentru a o putea studia şi acei ce vor veni pe urmă.
Toate lucrările, înainte de a fi susţinute, sunt citite de şeful Frăţiei de cruce.
El le aprobă sau nu, după cum sunt ori nu în spiritul F.D.C. Aceasta pentru că în şedinţă nu este permisă discuţia în contradictorii şi apoi pentru a nu veni în şedinţă decât cu lucrări folositiare fraţilor de cruce.
Lucrarea neprimita este distrusă în faţa şefului Frăţiei de către cel ce a făcut-o sau pasagiile neaprobate sunt tăiate imediat.
Celui ce nu i s-a aprobat lucrarea în parte, o va completa; iar celui ce nu i s-a aprobat în întregime i se va da alta, rămânând ca în locul lucrării lui să se citească câteva pasagii dintr-o carte aleasă de şeful Frăţiei.
Nimeni nu trebuie să se supere când nu i s-a aprobat lucrarea; din contră va lucra cu mai multă rîvnă alta, ştiind că greşeală comisă odată nu o va mai repeta.
Când lipseşte fratele de cruce care trebuia să susţină lucrarea, se vor citi deasemeni pasagii din anumite cărţi în această jumătate de oră.
După fiecare lucrare, şeful Frăţiei va pune concluzii practice luând hotărîri concrete pe care trebue să le execute fraţii de cruce săptămâna viitoare, în concordanţă cu lucrarea susţinută.
El se va gândi bine la acest lucru, de aceea trebue să citească lucrarea cu cel puţin două zile înainte.
La fiecare şedinţă trebuie să se ia hotărîri pentru activitatea din afara Frăţiei de cruce, în special pentru stabilirea excursiilor individuale sau în grupuri la sate, pentru cunoaşterea regiunii lor şi apropierea de sufletul ţăranului necăjit.
De ţinut minte. Oricând un frate de cruce va ceti o carte, trebuie să se intereseze de viaţa autorului, de gândurile acestuia, pentru a-şi da seama dacă este o carte cu influenţe sănătoase sau nu asupra cititorilor.
4. Fratele de cruce care a luat parte la şedinţa unei alte Frăţii săptămâna trecută, va spune ce a văzut acolo mai important. Şeful Frăţiei ia notă, După aceea fratele de cruce care vine în şedinţă din partea unei alte Frăţii, va da informaţii despre Frăţia lor. Şeful iarăşi ia notă şi hotărăşte ce poate fi adoptat şi de Frăţia pe care o conduce.
5. Se designează un frate de cruce care să ajute pe cei slabi la învăţătură, luându-se măsuri contra celor care nu vor să se corijeze.
Trebue să se ştie că cei repetenţi nu mai fac parte, de drept dintr-o Frăţie de cruce.
6. Şeful Frăţiei de cruce desemnează deasemeni un frate de cruce care va trebui să meargă la şedinţa cautarei Frăţii Sâmbăta viitoare (conform ciclului stabilit de şeful de grup).
7. Printre timp se cântă diferite cântece legionare, urmărindu-se ca execuţia să nu lase de dorit; şeful Frăţiei citeşte ordinele pe care le-a primit de la comandanţi săptămâna trecută, ca şi alte informaţiuni în legătură cu Legiunea sau Frăţiile de cruec
8. Se iau informaţiuni de la toţi fraţii de cruce.
Se prezintă noi misiuni pentru fiecare, inspirând tuturor gândul de a se întreba în fiecare seară: "ce bine am făcut eu astăzi pentru fraţii mei de cruce sau pentru Legiune şi deci pentru ţara mea?"
9. Se citeşte - un sfert de oră - din foile şi revistele legionare, cât şi din câteva versete din Noul testament.
10. Un alt sfert de oră se fac exerciţii de salut, prezentare, ţinută, marş, etc., şi exerciţii de gimnastică (mişcări simple fixate mai dinainte de şeful Frăţiei).
Fiecare îşi plăteşte cotizaţia săptămânală.
11. Şedinţa se închide cu cântec, la urmă pronunţându-se:
"Nu voi trăda niciodată Legiunea, Căpitanul şi fraţii mei de cruce".
***
După fiecare şedinţă, secretarul Frăţiei face rezumatul celor discutate în şedinţă într-un caiet special.
La fiecare şedinţă fratele de cruce va fi stăpânit de cele două mari griji: punctualitatea şi inima bună.
"Când promiţi ceva gândeşte-te bine. Dacă tu crezi că nu poţi spune-o verde, căci este mai frumos;
...când legionarul va avea poftă de sfadă să se bage între duşmani. Lucrurile mari şi bune se fac numai cu inima bună, pentru că unde inima e bună, acolo este Dumnezeu, iare unde inima e rea, acolo s'a băgat Diavolul"
3. Despre nopţile de lagăr cu grupul.
De două ori pe an, în noaptea moşilor de vară (ajunul Duminicii de cincizecime) şi în prima Sâmbătă după 25 Septembrie, Frăţiile de cruce reunite în grup, sub comanda şefului de grup, vor merge să petreacă aceste nopţi complete în inima unei păduri din apropiere sau pe marginea unei ape.
Ora plecării şi locul îl va fixa şeful de grup.
Va fi un marş de noapte cu exerciţii, teme, etc; se vor face focuri, se vor flueră cântece, iar în şedinţa de noapte ţinută acolo se vor împrospăta în mintea fiecărui frate, clipele trăite de strămoşii noştri în vremurile de răsmeriţă.
Se cere cea mai perfectă ordine între fraţii de cruce.
Vor lua masa împreună acolo, iar înainte de masă şeful de grup va primi raportul de la şefii de Frăţii.
Programul detaliat se va fixa de şeful Frăţiilor, sau de şeful de grup după caz.
Dacă este vreme rea, cu atât mai mult vor face acest marş, şeful îngrijindu-se ca fiecare Frăţie să-şi aibă neapărat cortul.
Fiecare Frăţie va merge cu micul drapel.
4. Lagărul Frăţiilor de cruce.
În cadrul principiului de infrăţire a întregului tineret din această ţară în jurul steagului legionar, în fiecare vară între 15 iulie - 15 august, minimum 10 zile, va fi un lagăr comun al tuturor Frăţiilor de cruce, într-un punct stabilit de şeful Frăţiilor, de comun acord cu comandamentul legionar.
Programul se va stabili la timp.
În vederea aceasta toate Frăţiile vor face pregătire din timp.
Fiecare frate de cruce se va îngriji să-şi aibă echipamentul complet.
Fiecare frate de cruce îşi va procura mijloace de transport. Totul se va face prin puterea şi voinţa noastră. Nimic nu este greu atunci când omul vrea. Şi câţi n-ar da tot aurul de pe lume în schimbul elanului nostru.
CAPITOLUL VI
Despre micul drapel al Frăţiei de cruce.
Fiecare Frăţie de cruce va avea un mic drapel tricolor care va fi astfel:
Pânză de mătase. Mărimea pânzei 40/40cm. Lungimea prajinei 1,10m, deasupra o cruce. Pe pânză va fi scris:
Frăţia de cruce ....
Grupul ...
Acest drapel îl poate scoate Frăţia de cruce atunci când merge în nopţile de lagăr, restul timpului rămânând în casa unde se ţin şedinţele.
Pe pânza lui se pun stele; una, două, trei,.... până la 7 stele. Drapelul cu 7 stele este un drapel încărcat cu toată gloria. Stelele le acordă numai Şeful Legiunii după propunerea şefului Frăţiilor. O stea pe drapel însemnează o mare luptă la care a luat parte Frăţia de cruce, luptă la care Frăţia s-a distins s-a purtat cu vrednicie". (vezi Cărticica).
CAPITOLUL VII	
Despre echipamentul F.D.C.
1. Frăţia de cruce. Fiecare Frăţie de cruce va trebui să-şi aibă neapărat: un cort pentru 7 oameni, micul drapel, un ceaun pentru 7 inşi, pansamente, topor de tăiat lemne, două lopeţi pentru săpat, funie de excursie, etc.
2. Fratele de cruce. Fiecare frate de cruce trebuie să-şi aibă gata oricând echipamentul compus din: cămaşă, flanea de lână, basc negru, pantaloni bulanţi, ciorapi de lână, bocanci, raniţă, bidon pentru apă, cuţit de tăiat pâine, lanternă, farfurie, ceaşcă de ceai, furculiţă, lingură, o pătură, un pardesiu.
CAPITOLUL VIII
Despre serviciile pendinte de F.D.C.
După cum am văzut în capitolele precedente, pe lângă fiecare Frăţie de cruce se află o serie de servicii cu misiuni distincte: aşa este serviciul de recrutare a membrilor, serviciul corespondenţei şi informaţiilor, serviciul de caserie şi serviciul de bibliotecă, infirmerie şi magazie.
Mă voi opri puţin iarăşi asupra serviciului ultim.
"Copilul trebuie păzit de nenumăratele boli, în special de cele venerice care secătuiesc toată vlaga tineretului". (Vezi Cărticica)
Iată dar marea noastră grijă în organizarea serviciului de apărare sanitară pe lângă fiecare grup, serviciul care va avea şi marea grijă a pregătirii tineretului pentru cazuri extraordinare. 
De aceea elementele însărcinate cu acest serviciu pe lângă misiunea de procurare fraţilor de cruce a mijloacelor de utilitate imediată, vor lua contact cu "ofiţerul de gaze" din garnizoana locală, procurând materiale de studii în această direcţie: reviste, măşti de gaze, etc.
Vor face serviciu de "cruce roşie" pe care iarăş trebuie să-l cunoască.
Toate aceste chestiuni se vor discuta în anumite şedinţe.
Referitor la anumite boli cea mai bună şcoală pentru varasta fratelui de cruce este şcoala abstinenţii. Nu se cere decât puţină voinţă; ori fratele de cruce are, atât de multă voinţă.
Pe lângă aceste servicii, mai este unul despre care nu am vorbit până acum:
Serviciul de ajutor frăţesc.
Când am vorbit despre şedinţe, am amintit în parte de acel ajutor intelectual pe care trebuie să-l dea fiecare frate camarazilor ce au nevoie.
Dar mai este o altă problemă; pe când o parte din noi, sătui la masa părinţilor, îmbrăcaţi bine, cu bani în buzunar pentru distracţii, în camera caldă cu lumina sănătoasă a becului ne facem lecţiile fără nici-o grijă, mulţi din colegii noştri în timp ce-şi pregătesc aceleaşi lecţii, gândul lor sboara de la carte, distras de vântul care pătrunde prin geamurile sparte, sau oftatul mamei care nu are cu ce-şi hrăni copiii, fraţii lui.
Şi el se stinge de durere pe fiecare zi ce trece şi fiziceşte şi moraliceşte. Dar tu frate de cruce care stai în aceeaşi bancă cu el la şcoală, nu-i citeşti în ochi durerea? duhul nou ne-a legat fraţi de cruce pe toţi, şi acest duh nou ne ordonă: să nu lăsăm pe cei căzuţi în durere.
Şi pe cât puterile te ajută nu-l lăsa.
Fraţii de cruce se vor întrece în a se ajută unii pe alţii.
CAPITOLUL IX
Sensul Educaţiei Frăţiei de cruce.
"Omul nou", tip de erou, pentru creiarea căruia s-au născut şi Frăţiile de cruce, "va trebui să întruchipeze toate virtuţiile sufletului omenesc. În acest om nou vor trebui distruse toate defectele şi toate pornirile spre rău".
Iată, dar, sensul educaţiei în care trebuie crescuţi fraţii de cruce.
Am relevat de multe ori până aici, că gândul educatorului unei frăţii de cruce trebuie să fie îndreptat către toate ramurile de educaţie: fizică, intelectuală şi sufletească, fiecare deopotrivă de necesare.
În şedinţele de educaţie ca şi în toată viaţa frăţiii de cruce, în stabilirea lucrărilor susţinute de fiecare frate de cruce ca şi alte sisteme de educaţie - iniţiativa fiecărui şef - se va depune toată grija pentru această cât mai complectă pregătire;
Repet:
1. Educaţie spirituală.
Mai întâi, de suflet ne îngrijim. De acolo pornesc toate dorurile şi acolo se opresc toate durerile. Sufletul îşi are însă făgaşurile sale de odihnă; în sânul Bisericii lui Christos, a naţiei tale, a familiei tale, a camarazilor tăi de luptă şi în contemplarea minunăţiilor Dumnezeirii.
În sufletul fratelui de cruce să încolţească adânc credinţa în aceste făgaşuri renovatoare.
Pe acestea, bolşevicii cu suflet de satană vor să le distrugă. Ei ştiu că prin aproprierea lor, neamurile se vor înălţa şi prin aceasta, adevărurile vor triumfa.
a. Fratele de cruce şi Biserica.
Fratele de cruce trebuie să recunoască, să iubească pe Dumnezeu şi să se poarte după învăţăturile creştine.
Trebuie distrusă mentalitatea atâtor "intelectuali" care de la primul contact cu "studiile filosofice" din şcoala secundară, se depărtează de Biserica lui Christos pe care n-o mai frecventează decât în lipsa altor distracţii, Fratele de cruce este un fanatic credincios, ba mai mult un misionar al creştinismului pe care îl propovăduieşte oriunde în cercul prietenilor săi.
Fratele de cruce respectă tradiţia creştină.
Fratele de cruce crede în sprijinul lui Dumnezeu care se poate capătă:
1. Prin dreapta şi moralitatea acţiunii tale.
2. Prin apelul frecvent, prin rugăciune; rugăciune adâncă şi simţită.
Postul negru.
În vremurile grele legionare, s-au făcut întotdeauna rugăciuni însoţite de post negru. În ziua când este post negru nu se mănâncă nimic, nu se bea, nici nu se fumează până la ora 4 după amiază, când după facerea rugăciunilor se ia anafură (dacă este) şi se serveşte masa.
În fiecare şedinţă se va citi cel puţin un verset din Noul Testament. Fratele de cruce trebuie să cunoască bine Evanghelia lui Christos.
La şezătorile care se vor ţine la fiecare şcoală, va fi chemat din când în când un preot pentru a conferenţia.
Să ne fie pildă tuturor credinciosia profundă a Căpitanului.
b. Fratele de cruce şi naţia.
Fratele de cruce îşi iubeşte naţia, căci însuşi spiritul de frăţietate care îl animă continuu, îşi are isvorul în iubirea de neam. Şi naţia românească este doar reuniunea tuturor; părinţilor, fraţilor, moşilor, etc, fraţilor de cruce din întreaga ţară. Iubindu-i pe aceştia ei îşi iubesc naţia.
Din oricâte îndepărtări "de veacuri", toţi ne înrudim unii cu alţii. Deci naţia, este sângele nostru, sângele strămoşilor noştri. Şi după cum numele familiei tale, numele fratelui tău de sânge îl vrei cât mai onorat şi îi ei apărarea cu dîrzenie când cineva îndrăzneşte să-l dezonoreze, aceeaşi atitudine trebuie să luăm faţă de oricine ar încerca vreodată să dezonoreze familia noastră cea mare: naţia românească.
S-o iubim. Să facem să strălucească în ea toate virtuţile strămoşilor noştri, Să luptăm pentru a impune drepturile pe acest pământ, care de mii şi mii de ani este al ei şi numai al ei.
Se vor ţine lucrări despre virtuţile acestei naţii şi despre drepturile ei. De asemeni despre duşmanii de totdeauna, cari sapă la temelia naţiei noastre. Trebuie să-i cunoaştem şi pe aceştia pentri a-i ştii pecetlui definitiv.
c. Fratele de cruce şi familia.
Familia este cea dintâi şcoală a sufletului. Acolo se învaţă toate deprinderile rele sau bune. Se plămădesc cele dintâi legături, sentimentele de iubire sau ură.
Orice părinte şi-a iubit copii săi totdeauna protegiuindu-i. SUnt părinţi care se jertfesc pe fiecare ceas-  zi de zi- pentru copii lor; rup pâinea dela gură lor şi o dau copiilor. Este o lege naturală care le ordona această.
În schimb ce aşteaptă ei? Mărturisirea unei singure iubiri din partea copiilor lor. Aceasta este singura mângâiere a lor.
Cum răspund copii? Unii cei mai puţini sunt recunoscători. Cea mai mare parte:
1. Dacă părinţii sunt mai înstăriţi recurg la cele mai josnice metode pentru a le stoarce banii nefiind aproape niciodată mulţumiţi, făcând pe veşnicii supăraţi şi provocând tulburări destabile în sânul familiei.
2. Dacă părinţii sunt lipsiţi de mijloace, mai săraci, mai înapoiaţi, nu vor să-i mai vadă; îi ocolesc, li-e ruşine să meargă cu ei pe stradă. Nu se mai duc nici în vacanţă la vatra părintească din cenuşa căreia au mâncat şi ei cândva turtă cu care au crescut.
Fratele de cruce nu este ca aceştia. Inima lui este plină de iubire faţă de familia lui. Intrând în casa de unde a plecat, răspândeşte dragoste necondiţionată.
Pentru fiecare efort al părinţilor se citeşte în ochii lui, mulţumirea caldă şi sinceră.
Chiar părinţilor care îl ceartă pentru credinţele sale şi nu-i mai dă nici chiar sprijin material pentru şcoală - din cauza aceasta- fratele de cruce le răspunde cu aceeaşi caldă iubire, cu convingerea intimă că mai curând sau mai târziu toţi aceşti părinţi se vor lumina şi ei asupra dreptelor căi, pe care şi-au îndreptat fiii lor paşii.
Cine nu este astfel, cine îşi înşeală părinţii, cine îi urăşte, ba mai mult îi înjură pleacă din Frăţia de cruce.
Şeful Frăţiei va verifica acest lucru şi va raporta la timp pentru a se lua măsurile necesare.
d. Fratele de cruce şi camarazii de luptă.
Din generaţia noastră sunt mulţi camarazi pe care destinul i-a îndreptat pe alte căi de activitate decât cea intelectuală; pe drumul muncii grele, manuale, din fabrică, atelier, mînă, sau la coarnele plugului. 
Hainele lor sunt pline de unsoare, iar palmele bătătorite de mânerul uneltei grele cu care lucrează.
Trupul le este istovit, iar în ochii lor scânteie acelaşi dor de luptă ca şi al nostru. Acelaşi gând îi poartă pe aceleaşi drumuri.
Cresc cu aceleaşi credinţe.
Până acum, între ei şi cealaltă lume era o prăpastie. Haina lor mirosea greu lumii celeilalte. Erau două clase care se dispreţuiau. De acum încolo prăpastia a dispărut. Nici-o deosebire, identitate de gânduri. Acelaşi principiu: de muncă şi jertfă, ne poartă pe toţi fără deosebire. Suntem camarazii aceluiaşi crez. Haina lui ruptă împrăştie mireasmă de muncă şi când treci pe lângă el priveşte-l cu drag, admiră-l. Ba mai mult, coboară în şantier şi vezi cât de măreaţă este muncă alături de el.
Practic:
1. Fiecare frate de cruce îşi va face un prieten din rândul camarazilor muncitor cu care să-şi împărtăşească gândurile. Şi multe lucriri va avea de învăţat de la el, care trăieşte de mic viaţa cu adevărat. Spune-i şi tu lui câte ceva din cunoştinţele tale, căci nu are timp să citească mereu ca tine şi este dornic de aceste cunoştinţe.
2. Odată pe lună fiecare frate de cruce este obligat să între - în ziua când îi convine - într-un şantier alături de prietenul lui şi să muncească. Aşa vom învăţa să stimăm haina de muncitor, numai îmbrăcând-o şi muncind cu ea.
Şeful Frăţiei de cruce va însemna în foaia calificativă a fiecăruia ziua şi locul unde a muncit, cu cine s-a împrietenit, etc. Se vor trece în foaie de asemeni observaţii referitoare la acei care nu s-au dus să muncească nicăieri manual. De cei care nu vor să meargă, se va înainta raport în consecinţă.
e. Fratele de cruce şi natura.
Iubeşte natura cu toate minunăţiile ei, ca şi pe Cel care le-a făcut. Ieşi din fumul oraşului un ceas pe săptămână şi-ţi înalţă sufletul contemplând natură. Acolo, în fiecare fir de iarbă sau floare, vei descoperi puterea lui Dumnezeu, pe care îl vei iubi mai mult. Acolo gândul este liniştit, iar atmosfera şedinţelor ţinute pe câmp, în luncă sua pe vârf de deal, este atmosferă îmbietoare.
Se vor face marşuri şi jocuri în mijlocul naturii. Apoi fiecare Frăţie de cruce va lua diferite alte iniţiative pentru a prilejui acest contact sănătos (de pildă: în mica grădina a Frăţiei, un ogor, etc., pe care să-l îngrijească),
2. Educaţia intelectuală.
Fratele de cruce este elev. El urmează la şcoala unde-şi face educaţia intelectuală. Acolo el trebuie însă mai întâi să se străduiască a se apropia de sufletul profesorilor - cum am arătat în alt capitol - căci numai ceea ce este pornit de la suflet la suflet este cu folos.
Fraţii de cruce trebuie să se ajute reciproc, după cum am mai arătat. Dar pe lângă şcoală fratele de cruce este obligat, în interesul crezului să-şi facă educaţia şi intelectualiceşte, afară de şcoală chiar, în sânul Frăţiei.
Aici, prin lucrările sau rezumatele făcute asupra cărţilor citite, îşi dezvoltă simţul gândirii şi al studiului.
Despre biblioteca Frăţiei de cruce. Nu este asociaţie de intelectuali, ba şi de la sate care să se construiască, fără ca în statutele lor de constituire să nu figureze şi un articol dedicat "biblitoecii asociaţiei". Nu este comitet în care să nu figureze şi un titlu de bibliotecar. În realitate cam 1% din aceste ascoiaţii de "cultură şi propagandă culturală", se silesc să aibă un început de bibliotecă.
Frăţia de cruce va organiza mica ei biblioteca făcând-o să aibă viaţă activă. Întâi se va forma din toate lucrările manuscrise susţinute de către fraţii de cruce.
Această bibliotecă mărită încetul cu încetul - carte cu carte - se păstrează la casa unui frate de cruce, cât mai îngrijită cu inventar şi bonuri de împrumut. Nu se împrumută cărţi din ea decât fraţilor de cruce, iar altor persoane numai în schimbul unei garanţii echivalente. Cărţile se adună pe cât posibil, alegându-se după bibliografia indicată la sfârşit.
În cazul când din anumite motive - prevăzute sau neprevăzute - biblioteca se distruge, se vor aduna din nou lucrările din rezervele de la fraţii de cruce şi de la foştii fraţi de cruce, care vor mai face încă un nou exemplar pentru ei, având grijă să le păstreze pentru noi evenimente.
Frăţii de cruce, vor apăra acest patrimoniu al lor, luând măsuri de precauţie din timp.
3. Educaţia fizică.
Fratele de cruce este voinic, sănătos.
La unele şcoli se face educaţie fizică; la altele nu se face deloc. Şi pentru unii şi pentru alţii Frăţia de cruce îşi are însă programul său de educaţie fizică. Cum?
- Diferite jocuri cu caracter românesc, oină, dansuri naţionale etc, apoi: înot, călărie, patinaj, sky, etc. Fiecare frăţie să-şi aibă o echipă de sport.
- Muncă manuală, în şantiere legionare, apoi în fabrici, câmp, etc.
- Exerciţii de gimnastică, un sfert de oră la fiecare şedinţă.
- Marşurile cu: Frăţia, Grupul, etc.
Marşul este folositor din 3 puncte de vedere:
a) Întăreşte musculatura şi pieptul; marşul simţit e pas bărbătesc. De asemeni marşul cu cântec, predispune sufletul îl înalţă;
b) Deprinde cu ordinea şi disciplina;
c) Face să se cunoască mai bine satele dimprejur, pădurile, munţii, ţara.
...Dumineca şi în zilele de sărbătoare cuiburile trebuie să se obişnuiască a pleca în marş. Noi nu ne cunoaştem ţara. Unii nu-şi cunosc nici satul vecin. În zilele de sărbătoare, pe ploaie sau pe vreme bună, iarna sau vara să ieşim afară în mijlocul naturii. Pământul românesc să devină un furnicar în care să se întâlnească mii de cuiburi alergând în toate direcţiile. În timpul slujbei să se oprească la Biserica din cale. Să se oprească la camarazii din satele vecine. Marşul este sănătos. Marşul repauzează şi reface nervul şi sufletul omenesc, dar mai presus de toate marşul este simbolul acţiunii, al explorării, al cuceririi legionare". (Vezi Cărticica).
În marşuri mai mari, Frăţia de cruce îşi va lua şi cortul.
CAPITOLUL X
Cum se prezintă un frate de cruce.
".....Când un legionar se prezintă Şefului legiunii sau unui alt şef superior, se opreşte la o distanţă de 3 paşi în poziţie de drepţi, salută ducând mâna dreaptă la inimă apoi ridicând-o la cer spunând: sunt fratele de cruce.....din Frăţia de cruce....".
Când se prezintă Căpitanului vreun frate de cruce, salută energic şi spune tare "Să trăiţi Căpitane" iar dacă nu-l cunoaşte, spune cine este repetând formula de mai sus. Când pleacă salută la fel. Prezentându-se altui şef sau unui egal, odată cu salutul spune: "Trăiască Legiunea şi Căpitanul".
....Are o ţinută mândră, ostăşească, vorbeşte scurt, se uită drept în ochi. Ochii lui nu mint. Faţa lui e plină de speranţă şi luminează că un soare. Aşa voios şi plin de încredere se prezintă legionarul".
CAPITOLUL XI
Câteva din virtuţile pe care trebuie să le însuşească şi justifice un frate de cruce pentru a-i fi uşor în străbaterea drumului pe care a pornit.
a. Voinţă. Nimic nu este imposibil când omul vrea. Fă-ţi educaţia voinţei. Este cea mai aleasă virtute, fiind cheia caracterului. Ai voinţă, poţi să fii : disciplinat, ordonat, punctual, muncitor, calităţi fără de care nu se poate concepe un frate de cruce.
Voieşte să fii punctual în toate acţiunile tale,
Voieşte să te abţii de la toate ispitele vieţii.
Voieşte să te îndrepţi de toate păcatele în care ai căzut.
Voieşte să fii ordonat, îngrijit toată viaţa ta : acasă, la şcoală, în Frăţie, (în îmbrăcăminte—haina săracă să fie cusută şi spălată ; apoi ingrijeşte-ţi corpul ; cărţile tale să fie cele mai îngrijite ; camera, patul tău să fie îngrijit, nu aştepta să vie servitorul căci în viaţă nu totdeauna vei avea servitor.
Vorbeşte puţin şi numai atunci când trebuie. Când scrii fii clar, scurt şi precis.
Voieşte să fii disciplinat. Execută ordinele cu conştiinţa că toate sunt date în urma unei mature chibzuinţi a şefului tău. El îşi asumă răspunderea ordinului dat. Respectă-ţi şeful, iubeşte-l cu sinceritate, crede în el căci nu te poartă decât pe drumuri frumoase. Apoi la rândul tău vei fi şi tu şef, dar cum vei pretinde să-ţi execute alţii ordinele atâta vreme cât n'ai învăţat mai întâi să execuţi, să ştie cum se execută acest ordin.
Voieşte ; căci în calea voinţei tale nu poate sta nimeni atunci când eşti mânat de adevăr.
Şeful Frăţiei de cruce va face şcoala cu fiecare frate în toate direcţiunile. Fiecare frate de cruce trebuie să-şi dea examenul voinţei. Şeful Frăţiei&nbsp;îi va pune la încercări: iată de ex. asupra punctualităţii, va fixa cu unul din ei o întâlnire la ora x şi y minute precis ; dacă nu vine la ora precisă, el pleacă, nu-l mai aşteaptă, dar îi dă o a două întâlnire până când va înţelege să voiască a fi punctual. În foaia calificativă se va specifica aceasta.
b. Curajul, bărbăţia, hotărârea, onoarea.
Fratele de cruce este neînfricat ; trece prin foc şi prin apă când interesul Legiunii o cere. Toate obstacolele vieţii le înfruntă cu zâmbet.
Are curajul răspunderii. Este om de onoare, lovind duşmanul în faţă. El nu poate să fie laş, eroii niciodată n'au fost laşi, fratele de cruce vrea să devină un erou.
 De ai ceva pe suflet, spune-o răspicat şefului tău. 
Fii însă demn, ai măsura cuvântului, fii respectos faţă de toată lumea. Fratele de cruce este gata să-şi dea viaţa pentru salvarea oricui ar fi în primejdie. „ Dacă va vedea un om în primejdie, datoria de onoare a unui legionar este de a sări spre a-l salva, infruntând primejdia ex. foc, inec, etc.
Fratele de cruce este hotârât. Când primeşte ordinul, niciodată nu va spune: „să văd, să mai gândesc . . . ", ci, scurt: „da", ori „nu".
c. Puterea sacrificiului.
Învaţă de mic să faci sacrificii. Gândul tău pentru viaţa de mâine să fie: "Totul pentru Ţară".
Sacrifică cel puţin 1/4 oră pe zi, 1/2 zi pe săptămână, 2 zile pe lună, pentru Frăţia de cruce. Sacrifică 1/40 din raţia ta zilnică şi dă-o Frăţiei de cruce.
Nu precupeţi jertfa, când naţia ţi-o cere. Fii larg la suflet şi dă totul când Căpitanul va crede necesar.
Căpitanul trebuie să ne fie totdeauna exemplul viu al sacrificului continu, zi de zi, ceas de ceas.
Când vei cântări sacrificiul, scoate Icoana Căpitanului din buzunar şi priveşte-o. Ea îţi va spune cât trebuie să dai. "Numai jertfind cu toţii, vom avea o ţară frumoasă şi bogată, aşa ne spune icoana.
Apoi învaţă-te să faci şcoala suferinţei. Pregăteşte-te să razbaţi cele trei drumuri: Muntele suferinţei, pădurea cu fiare sălbatice şi mlaştina deznădejdii.
"Cine nu a trecut prin acestea, nu se poate numi legionar, deşi este înscris în organizaţie, are insignă şi plăteşte cotizaţii. Cine a avut abilitatea să le ocolească totdeuana şi în trei sau patru ani de viaţă legionară n-a cunoscut şi nici n-a dat exemplul durerei şi al bărbăţiei, poate fi un om "abil", dar nu poate fi un legionar".
Cu cât drumul este mai spinos, mai greu de străbătut, cu mai multe obstacole de orice natură (duşmani, lipsuri, etc) cu atât este mai frumos şi mai atrăgător.
	CAPITOLUL XII
Din atitudinile fraţilor de cruce
1. Fratele de cruce şi deprinderile urâte.
Nu numai că se leapădă de ele, dar devine un misionar în contra lor.
Se fereşte pe el şi pe alţii, de acea literatură imorală, otrăvitoare de suflete. Se fereşte de jocurile de noroc, jocurile de cărţi (care nu sunt permise). Nu înjură, nu se îmbată, etc.
Sunt unii slabi din fire, care în faţa nenorocirii stau gata să-şi curme viaţa. Greşit. Viaţa este făcută anume cu toate greutăţile pe care o trăim, Fratele de cruce zâmbeşte totdeauna când aude de oamenii aceştia slabi.
2. Fratele de cruce şi legionarii.
Fratele de cruce datorează cel mai mare respect tuturor legionarilor, ştiind că mâine va ajunge şi el legionar.
Şeful de grup F.D.C. va fi în strânsă legătură cu conducerea legionară din judeţ, dându-i tot sprijinul în măsura posibilităţii F.D.C.
Mai ales în situaţii grele, fratele de cruce va fi un erou, ajutând legionarii care suferă în închisori, spitale, etc. Nu este admis ca legionarii care suferă să ducă lipsuri într-un oraş unde există cel puţin o Frăţie de cruce.
3. Fratele de cruce şi alte organizaţii de elevi.
Faţă de toate organizaţiile oficiale impuse de autoritatea şcolară, fratele de cruce va da dovadă de cea mai desăvârşită disciplină.
Ei se vor distinge oriunde şi oricând. Prin ţinuta demnă fratele de cruce impune admiraţia tuturor.
4. Fratele de cruce şi colegii jidani, comuinisti, etc.
Fratele de cruce nu poate avea legături de niciun fel cu jidanii. Românii sunt în război cu neamul lor. Tinerii comunişti trebuie convinşi că fac jocul duşmanilor noştri.
4. Fratele de cruce în vacanţă.
-Va merge la casa părinţilor care îl aşteaptă cu dor şi o va umple de bucurie şi de voie bună.
- Va împrăştia credinţă în învierea Patriei româneşti, pretutindeni.
- Va executa toate ordinile primite de la şeful sau.
- Va ajuta voios pe părinţi, la muncile şi nevoile lor.
CAPITOLUL XIII
Despre mijloacele materiale ale Frăţiei de cruce.
Frăţia de cruce nu este ajutată de nimeni.
Trăieşte şi-şi îndeplineşte misiunea prin propriile sale puteri.
Fiecare Frăţie şi fiecare frate de cruce se va gândi cum să-şi mărească posibilităţile de realizare a gândului lor.
Acestea sunt diferite. Iată de pildă câteva:
- Micile cotizaţii săptămânale ale fiecărui frate.
- Diferite şezători, piese de teatru, reprezentări de filme, etc.
- Tombole (obiecte strânse sau lucrate de fraţi).
- Vânzări de broşuri.
- Donaţii, etc. ("colectarea de bani nu este permisă decât printre membrii organizaţiei noastre".)
Fondurile sunt mânuite de:
- Şeful Frăţiei de cruce, prin casier, cu registrul de casă.
- Şeful Frăţiilor de cruce pe ţară prin casier, cu registrul de casă.
Când suma strânsă la o Frăţie de cruce a depăşit 500 lei şi nu necesită întrebuinţare imediată, se depune la un legionar mai bătrân din localitate.
"Legionarul care-şi va însuşi bani ce nu-i aparţin, care va mânui în mod necinstit banii Legiunii sau ai oricărui om; acela care nu va putea da socoteală, conform promisiunii de banii încasaţi din vânzarea broşurilor, gazetelor, insignelor, etc., va fi eliminat pentru totdeauna din Legiune".
În organizaţia aceasta nu pot să crească decât numai oameni cinstiţi.
"O mică hoţie nu poate să ne lase indiferenţi, pentru că, în definitiv aceasta nu este decât sămânţa marilor hoţii , care dezvoltându-se din cauza toleranţei noastre, ar putea răstigni din nou prin jefuire, poporul român şi această ţară".
	CAPITOLUL XIV
Despre pedepsele F.D.C.
Principiu: Orice vină trebuie sancţionată.
Sancţiunile variază după caz: Întâia dojenire, a doua dojenire, a treia dojenire de şeful Frăţiei. Apoi eliminarea de la una, două, trei şedinţe.
Pedepsele eliminare şi altele mai grele se dau de către un consiliu de trei, format imediat din: şeful Frăţiei de cruce, şeful mănunchiului şi corespondent, consiliul convocat de către şeful Frăţiei.
La judecată se chiamă şi vinovatul.
Neînţelegerile dintre fraţi le judecă tot acest consiliu.
Şeful de grup are drept să elimine până la două săptămâni din Frăţie. Şeful Frăţiilor de cruce poate pedepsi cu eliminarea vinovaţilor pentru totdeauna, din Frăţia de cruce dacă vina este gravă şi mai ales dacă se repetă.
Aceste pedepse trebuiesc însă confirmate de Căpitan.
Cei nemulţumiţi de pedeapsa primită, au dreptul să raporteze pe cale ierarhică până la Căpitan, fiecare şef superior putând anula dacă e cazul, pedeapsa dată de organele de conducere inferioare.
"Mai important este însă modul frumos, demn, înţelegător în care un frate de cruce îşi primeşte şi execută pedeapsa. Recunoaşte greşeala, nici nu se supără nici nu se răzvrăteşte, o execută şi se hotărăşte ca prin atitudine demnă, să-şi recucerească poziţia".
După executarea fiecărei pedepse fratele de cruce se prezintă în şedinţă şi raportează şefului Frăţiei, declarând în faţă Frăţiei că nu va mai greşi.
Timpul cât a fost eliminat scade (după aprecierea celui care dă pedeapsa) din timpul necesar să se scurgă pentru acordarea distincţiilor.
Fiecare pedeapsă se trece în foaia calificativă.
CAPITOLUL XV
1. Câteva din subiectele care trebuiesc tratate în şedinţele Frăţiei
- Despre Căpitan.
- Nicadorii, sensul sacrificiului lor.
- Despre evoluţia mişcării legionare.
- De ce sunt frate de cruce?
- Istoricul Frăţiilor de cruce.
- De ce sunt naţionalist?
- Fratele de cruce şi cultul eroilor.
- Fratele de cruce şi tradiţiile neamului.
- De ce fratele de cruce crede în Dumnezeu?
- Fratele de cruce şi şcoala.
- De ce fratele de cruce iubeşte familia?
- Naţionalismul lui: Eminescu, Creangă, Alexandri, etc.
- Fratele de cruce şi cercetaşii.
- Fratele de cruce şi şcolarul roşu.
- Cine a fost Lenin?
- Cine este Benitto Mussolini?
- Despre Balila, organizarea ei.
- Cine este Adolf Hitler?
- Tineretul Naţional-socialist.
- Despre "Cameloţii regelui".
- Educaţia fizică, ca factor principal în educaţia fratelui de cruce.
- Foloasele spiritului de disciplină, ordine ,etc.
- Hotarele fireşti ale României.
- Românii de peste hotare.
- Cântecul legionar.
- Munca legionară.
- Puterea ca mijloc de accelerare a victoriei legionare.
- Cavalerism şi laşitate.
- Despre trădare.
-Mijloacele de care uzează judaismul pentru stăpânirea lumii (Francmasonerie, comunism, secte religioase).
-Judaismul, factor principal în răspândirea imoralităţii, întru subjugarea celorlalte neamuri (prin corupţie, alcoolism, pornografie, falimente, şantaj, etc.)
_____
Acest regulament este valabil pentru 2 ani
BIBLIOGRAFIE NAŢIONALISTĂ
1. Alexandri V. Lipitorile satelor   1922
2. Alexandri V. Discurs în Senat   1879
3. Antipa Gr. Dr. Problemele evol. pop. romîn   1919
4. Archibald  Porcii, vol. I, II, III    1923
5. Archibald Anumita presă   1925
6. Archibald Cimitirul prizionerilor români 1921
7. Ardeleanu C. DomnulTudor 1935
8. Băgulescu GH Zile de energie 1919
9. Băgulescu Gh. Zile triste 1919
10. Băgulescu Gh. Antiquitas rediviva 1926
11. Bălăcescu N. Istoria românilor sub Mihai Viteazul 1929
12. Bănăţeanu A. Învăţăturile rabinilor 1915
13. Banea Ion dr. Portul naţional 1928
14. Banea Ion dr. Cauzele mişc. din Maramureş 1930
15. Banea Ion dr. Invazia jidovilor în România 1930
16. Banea Ion dr. Note din închisoare 1932
17. Bârzan I D. Prob noi născute după război 1924
18. Beleuta Gh. Prima, a 2-a şi a 3-a 100 părere asupra pericolului jidovesc 1925
19. Beraud Henri Ce am văzut la Moscova 1930
20. Biberi Ioan dr. Antisemitismul
21. Biberi Ion Dr. Contribuţii la definiţia naţionalismului 1928
22. Blaremberg N Discursuri Chestiunea israelită înaintea cam. de revizuire 1879
23. Blumchem(catuneanu) I Dreptul rasei superioare
24. Bogdan Duică Români şi ovreii 1913
25. Bogdan Duică Ovrei pământeni şi subpământeni 1913
26. Brafman Iacop Cartea Kahalului 1874
27. Brăileanu Tr. Politica 1928
28. Brinzeu N. Teologia pastor. (Hedegetica) 1930
29. Buinea Elie Cruciaţi, tirani, bandiţi 2 vol 1931
30. Cantacuzino Al. Românul de mâine 1935
31. Casian Nic. Antisemitismul lui V. Conta.
32. Casian Nic. Antisemitismul lui M. Eminescu
33. Casian Nic. Antisemitismul D-rului Istrate 1928
34. Catuneanu I.C. Cuvinte adevărate 1925
35. Catuneanu I.C. Alexandri în luptă cu jidani
36. Catuneanu I.C. Scrisoarea lui H.S. Chamberlain
37. Catuneanu I.C. În faţa primejdiei 1932
38. Codrescu I.C. Cotropirea jidov. în România 1870
39. Coman N. Dr. Martirul Bucovinei 1915
40. Conta Vasile Opere filosofice 1928
41. Conta Vasile Discurs în Cameră 1879
42. Cristescu Ic. Gr. Ale tale dintru ale tale 1931
43. Cuza A.C. prof Naţionalitatea în artă, ed. III 1927
44. Cuza A.C. prof Despre poporaţie, ed ÎI 1929
45. Cuza A.C. prof Generaţia de la 48 şi era nouă 1889
46. Cuza A.C. prof Meseriaşul român 1893
47. Cuza A.C. prof Monopolul alcoolului 1895
48. Cuza A.C. prof Numerus clausus 1923
49. Cuza A.C. prof Jidani în război 1923
50. Cuza A.C. prof Cauzele mişcărilor studenţeşti 1925
51. Cuza A.C. prof Studii economice şi politice 1930
52. Dăniţă C. Dr. Evanghelia în faţa ştiinţei 1922
53. Darvarescu I. Pr. Francmasoneria
54. Dauş Ludov Străbunii 1910
55. Delavrancea B. Patria şi patriotismul
56. Dorul Revoluţia fascistă
57. Dumbravă B. Haiducul, ed. VI 1919
58. Dumbravă B. Pandurul, ed. V 1928
59. Dumbravă B. Cartea Munţilor 1924
60. Eminescu M. Scrieri politice şi literare 1915
61. Florescu I. Chestiunea ovreiască, discurs 1923
62. Florescu M. P. Reforma agrară în pericol
63. Floirescu M. P. Soarta pădurilor din România 1925
64. Florescu S. Rolul evreilor în revoluţia rusă 1934
65. Ford Henry Jidovul internaţional 1927
66. Gavanescul I. La o răspântie a istoriei naţionale 1923
67. Gavanescul I. Imperativul moment istoric 1928
68. Georgescu C. Un om şi o acţiune
69. Georgescu C. Vremuri de restrişte
70. Goga Oct. Mustul care fierbe 1926
71. Goga Oct. Provocatorii, discurs în cameră 1926
72. Gorceacoff N. Evreii şi creştinii 1888
73. Hasdeu B.P. Trei ovrei 1865
74. Hasdeu B.P. Talmudul 1866
75. Hasdeu B.P. Industria naţională, industria străină, industria ovreiască faţă de principiul concurenţei 1866
76. Hasdeu B.P. Istoria toleranţei religioase în România 1868
77. Horaţiu N. Străinii în presă 1935
78. Iarca Gl. Al. Destinul şi istoria evreiască 1922
79. Imbrescu I. Pr. Apostrofa unui teolog 1935
80. Ionescu N. Cazul de la Iaşi
81. Iorga N. Prof Istoria evreilor din ţările române 1913
82. Lambelin R. Protocoalele înţelepţilor Sionului (Trad. de Ion Moţa) 1923
83. Leu B. Grig. Combaterea sectelor 1930
84. Marin V. Dr. Fascismul 1933
85. Mehedinţi S. Politica de vorbe şi omul politic 1920
86. Mehedinţi S. Altă creştere- Şcoala nouă 1922
87. Mehedinţi S. Oamenii de munte 1922
88. Mehedinţi S. Coordonate etnografice 1930
89. Mehedinţi S.  Geografia României ed. VII 1929
90. Moţa Ion I. Liga naţiunilor (conferinţă) 1930
91. Murăraşu D. Naţionalismul lui Eminescu 1932
92. Neofit Înfruntarea jidovilor asupra legii şi obiceiurilor lor 1872-1935
93. Neofit Misterele jidovilor 1880
94. Nicolăescu G. Din vieţile Sfinţilor 1931
95. Panu G Chestiunea evreiască 1902
96. Papini Giovanni (Alex, Marcu) Viaţa lui Iisus 1928
97. Paulescu N. Dr. Noţiunea de Dumnezei şi suflet în fiziologie 1907
98. Paulescu N. Dr. Instinctele sociale-Patimi şi conflicte- Remedii şi morale 1910
99. Paulescu N. Dr. Spitalul, Coranul, Talmudul, Cahalul, Francmasoneria 1919
100. Paulescu N. Dr. Cele 4 pagini şi remediile lor 1921
101. Paulescu N. Dr. Sinagoga şi Biserica 3 vol 1923-1925
102. Paulescu N. Dr. Complot jidano-francmasonic împotriva neamului românesc 1924
103. Paulescu N. Dr. Degenerarea rasei jidăneşti 1924
104. Paulescu N. Dr. Jidanii şi alcoolismul 1927
105. Paulescu N. Dr. Desfrîul jidanilor 1928
106. Paulescu N. Dr. Hoţia jidanilor 
107. Paulescu N. Dr. Trufia jidanilor (neaparuta)
108. Paulescu N. Dr. Tălmăcirea Apocalipsului
109. Popescu ST. Pr. Lecţiuni Duminicale: Francmasoneria 1934
110. Popovici A. C. Naţionalism sau democraţie 1910
111. Protopopescu J. Pericolul evreiesc; ed. III 1927
112. Raica TH Jidovii cu legea lor
113. Rohing August (Cap. Baleuta) jidanul talmudist 1925
114. ROsetti Tetc. Discurs în Camera 1879
115. Rupert L. Biserica şi sinagogă 1869
116. Rusu Abrudean I. Moţii. Calvarului unui popor eroic dar nedreptăţi 1928
117. Safratti Marg. Ducele (Mussolini) 1930
118. Sava Ion Pericolul satanei
119. Savel Mînă Judaismul în România, ed ÎI 1897
120. Savel Mînă Istoria iudaismului 1902
121. Sine Ira Chestiunea evreiască 1926
122. Sofian Dinu Scrisori antisemite 1901
123. Sotel Cornel Lacrimi în sânge 1927
124. Stoltheim F.R. (Julea şi Mag.)Jidanii şi secretul reuşitei lor 1926
125. Susamai ed (Alex Marcu) Mussolini. Omul 1927
126. Susamai ed (Alex Marcu) Fascismul italian. Înfăptuiri 1928
127. Teodoru L. Cotropirea Moldovei de către ovrei
128. Timiras Ion Cap. Băgulescu înaintea C de rasb. sub guv. Marghiloman 1921
129. Trifu V. dr. Interpretarea aş. francmason. 1923
130. Ursu I. prof. Petru Rareş 1923
131. Ursu I. prof. Ştefan cel Mare 1925
132. Vasiliu-Cluj Situaţia demografică a României 1923
133. Zasloti Corn Francmasoneria 1934
134. Zelea-Codreanu Corneliu Scris studenţeşti din închisoare 1925
145. Zelea-Codreanu Corneliu Cărticică şefului de cuib 1933
146. Zelea-Codreanu Ion, prof. Din umbra mormântului lui Ştefan cel mare (două cuvinte)
137. Zelea-Codreanu Ion, prof. Pentru neam cu arma cuvânt 1918
138. Zeletin St. Burghezia română 1925
139. Zeletin St Naţionalizarea şcoalei 1927
140. Zeletin St Noul testament. Cele 4 evanghelii
141. Zeletin St Cântece legionare
142. Desjardins E. Les juifs en Moldavie 1867
143. Lahovary J. La question israelite en Roumaine 1902
144. Mota Ion I. La securite juridique dans la Societe des nations 1932
145. Verax La roumanie et les juifs 1903
146. Zelea-Codreanu Corneliu Autour de la question des bourses acordees par l'Etat francais aux etudiants roumains 1926
BIBLIOGRAFIE FRANTUZEASCA
147. Albancelli Copin Le drame maconnique, le pouvoir occutle contre la France 1908
148. Albancelli Copin La conjuration juive contre les peuples, ed. II 1909
149. Bainville J. Napoleon 1931
150. Batault G. Le probleme juif 1921
151. Baussan C. La tour du pin
152. Bauttain Rene Le chretien de nos jours
153. Bazin Rene Magnificat
154. Bazin Rene Une tache d'encre
155. Bazin Rene Pie X (Collection grands coeurs)
156. Berlillon Les caracteres nationaux
157. Biez Jacques de La question juive. La France ne peut pas etre leur terre promise 1886
158. Blumchen I. A nous la France
159. Bourget Paul Le disciple
160. Bourget Paul Le demon de midi
161. Bourget Paul Le sens de la mort
162. Bourget Paul Un drame dans le monde
163. Bourgin Hubert Quand tout le monde est roi 1930
165. Cavalier August Les rouges chretiens
165. Champenois G. La sabotage officiel de l'histoire de France 1930
166. Daudet Leon Au temps de judas
167. Delhaye E. Un reportage dans les loges maconniques
168. Deschamps P. et Janet A. Histoire des societes secretes
169. Dies August Platon
170. Dimier L. La vie de Descartes
171. Draut Jean L'assasinat du P. Thomas et le talmud 1922
172. Drumont Ed. Testament d'un antisemite 1891
173. Drumont Ed. Les protocols des sages de Sion
174. Drumont Ed. La France juive, 2 vol. 1885
175. Dupanloup Mgr. Le mariage chretien
176. Duplessy E. Cours de religion en forme de petits prones 1932
177. Ferdinant-L. S. La force d'israel 1923
178. Gasquet Marie S-te Jeanne D'arc
179. Gaultier Paul Lalecon des moeurs contempt. 1930
180. Gautherot G. L'Agonie de Marie-Antoinette
181. Gautherot Le communisme a l'ecole
182. Gaxotte Pierre La revolution francaise 1928
183. Gaxotte Pierre Histoire de France
184. Gheon Henri Le Sain Cure d'Ars
185. Giraud Victor Saint Vincent de Paul
186. Giraud Victor Sainte Jeanne de Chantal 
187. Giraud Victor Bossuet
188. Gohier Urbain Le terreur juive
189. Gohier Urbain La sociale
190. Gohier Urbain Leur republique
191. Gohier Urbain Paroles d'un francais
192. Gohier Urbain Pour etres sages
193. Gohier Urbain La race a parle
194. Gohier Urbain Le peupl du XX siecle (Etats units)
195. Gohier Urbain L'Armee contre la nation
196. Gohier Urbain L'Antimilitarisme et le paix
197. Gohier Urbain Le revolution vient-elle?
198. Gorgolini Pietro Le fascisme 1923
199. Gorgolini Pietro La revolution fasciste 1924
200. Gosselin ROland Aristotel
201. Goyau Georges Le Cardinal Mercier
202. Goyau Georges Ozanam
203. Goyau Georges Saint Bernarnd
204. Gratry P. Les sources
205. Groos Rene Enqueter sur le probleme juif 1920
206. Henri Robert Louis 16 (Les grands coeurs) 1929
207. Henri Robert Malesherbes
208. Huysmans I. La-bas
209. Huysmans I. L'Oblat
210. Huysmans I. Foulle de Lonrde
211. Jouin Mgr. E. Le peril judeo-maconnique 5 vol. 1919-1927
212. Jullien Mgr. Saint Francois de Sales
213. Lacordaire P. COnferences familieres a jeunes gens
214. Lacordaire P. Lettres a une jeuyne homme sur la vie chretienne
215. Lambelin Roger Les victoires d'Israel 1928
216. Lambelin Roger  Le regne d'Israel ches les Anglo-Saxons 1920
217. Lavedan H. Monsieur Vincent 
218. Libre Parole Manuel anti-maconnique 1932
219. Malaparte C. Technique du coup d'etat
220. Malysnky Emm. L'erreur du predestine 2 vol. 1926
221. Malysnky Emm. Le reveil du mandit, 2 vo.
222. Malysnky Emm. Le trioumphe du reprouve 2 vol.
223. Malysnky Emm. L'Empreitne d'Israel 2 vol.
224. Malysnky Emm. Elemente de l'histoire con.
225. Malysnky Emm. La grande conspiration mondiale 1928
226. Malysnky Emm. John Bull et L'Oncle Sam
227. Malysnky Emm. Le colosale aux pieds d'argile
228., Malysnky Emm. Le triangle et la croix
229. Malysnky Emm. Le veille des armes 1929
230. Malysnky Emm. grande guerre sociale
231. Malysnky Emm. democratie victorieuse
232. Malysnky Emm. boulversement de L'Europe 1930
233. Malysnky Emm. Pour sauver l'Europe 1929
234. Malysnky Emm. Peuples voulez-vous manger ou etres manges?
235. Malysnky Emm. Le peuple roi
236. Malysnky Emm. Le gauche et la droite
237. Malysnky Emm. Le systeme economique de l'avenir
238. Malysnky Emm.  Capital et propriete
239. Malysnky Emm. Dans la galeries des glaces
240. Marion H Lecons de morale
241. Marques-Riv. J. La trahison spirituelle de la F.M. 1931
242. Marques-Riv. J. L'Organisation secrete de la Franc-maconerie 1935
243. Maxence Jean Positions
244. Meax Antoine Augustine Cochin et la genese de la revolution 1928
245. Michel G. La dictature de la F.M. sur la France 1924
246.  Montalembert Letters e un june homme
247. Mousseaux Gougenot de Le juif, le judaisme et la judaisatiou des peuples 1886
248. Netchwolodoff L'Emperor Nicol. s II
249. General A. et les juifs, 3 vol. 1924
250. Nohain Franc Saint Lois
251. Ozanam Lettres
252. Pasmanik Dr. D. Qu'est-ce que la judaisme? 1930
253. Pasteau Dr. Oct. Preparations pour le mariage
254. Petrowski La Russie sous les juifs
255. Planhol Rene de Le monde a l'envers
256. Pancins Leon de Les forces secretes de la revolution 1928
257. Pancins Leon de  La F.M. Puissance oculte 1928
258. Pancins Leon de Reiuse par la presse 1931
259. Pancins Leon de Les juifs Maitres du monde 1932
260. Prache L. La petition contre la Franc-Maconnerie 1905
261. Rosen Paul L'Ennemie sociale 1890
262. Russo Dom. Mussolini et le fascisme 1923
263. Salluste Les origines secretes du bolchevisme 1930
264. Santo de C. J. La question juive
265.  Santo de C. J. Les mefaits de la Francmacnnerie
266. Santo de C. J. L'Ecoie sans Dieu
267. Santo de C. J. La Franc-Macconerie demasque
268. Santo de C. J. La chaine infernale
269. Santo de C. J. Le talmud 1932
270. Santo de C. J. Le mefaits d'Israel a travers les peuples et les siecles 1932
271. Santo de C. J. Mine d'or, de bon sens, de patriotisme et de foi
272. Santo de C. J. Mille et une miettes precieuses
273. Santo de C. J. La calen de la revolut., le calen repub. et le catechisme repub.
274. Santo de C. J. Dix fleaux de l'heurre presente
275.Santo de C. J. Le probleme de la souffrance
276. Santo de C. J.  Bas !es masques!
277. Santo de C. J.  La merveilleuse epopee congreganiste
278. Sertill;anges Saint THomes d'Aquin
279. Surbled Dr. G La vie du jeune homme
280. Tjaraid J. et J. Quand israel et roi 1927
281. Tjaraid J. et J. L'Ombre de la croix
282. Tjaraid J. et J. Un royaume de Dieu
283. Tjaraid J. et J. L'An prochain a Jerusalem
284. Tjaraid J. et J. Petite histoire des juifs
285. Toussenel Les juifs rois de l'epoque
286. U.P.E. La loi fasciste contre le francmaconnerie 1926
287.  U.P.E. L'Italie d'hier et L'Italie d'aujourd'hui 1927
288.  U.P.E. La reforme des administration de l"Etat
289. U.P.E. L'Autorite des prefets de l'etat fasciste
290. Veritas Wall Street 1932
291. Verut Dr. E. Voila vos bergers...Jesus devant la science 1930
292. Weygand Gl. Turenne
293. X X X Le front unique contra la tyranie de l'or juif
294. X X X Franc Maconnertie au parlament
295. X X X L'Elue du dragon 1929
296. X X X Les bolcheviks preparent la guerre 1928
297. Yver Colette Saint Pierre
298. Zeller Renee Lacordaire
299. Zeller Renee Sainte Catherine
ITALIENE
300. Bonjomi Ivh. Dal socialismo al fascismo 1924
301. Mussolini Ben. Il fascismo nell'Italia
302. Rocco Alfredo La transformazione dello stato 1927
303. Turati Augusto UIna rivoluzione e un capo
304. U.P.E. La politiua finanziaria del guverno falcista
GERMANE
305. Fi*del I. Der Jude als Frei-maurerei
306.
307. Kloth Emil Sozial Demokratie und Judentum
308. Kohn A. Die Juden und die Freimaurerei
309. Ludendorff Vernichturg (G-ral Erich - seful statului major german) der Freimaurerei durch Enthullung ihrer Geheimnisse (desfiintarea F.M prin destainuirea secretelor ei) 1927
310.  Ludendorff Vernichturg  Memorien
311. Mazzini Gius. Freimaurerei und weltrevolution
312. Sombart Wer. Die Juden
313. Van Winghene Voll-Zionismus?
314. -  Sigilla Veri (Enciclopedie anti-judeo-masonica) 6 vol. 1927
ENGLEZE SI AMERICANE
315. Belloc Hillaire The Jew
316. Dearborn Publ. Jewish influences in american life
317. Ford Henry The international jew, 4 vol. 1920
318. Marsden V.E Jews in Russia
319. Rivers G. Pitt the world significance of the russian revolution
320. Spencer H.S Democracy or shylocracy
321. V. England under the heel jew
322. Webster Dhe world revolution 1932
323. Webster Secret societies and subversive movements 1924
Periodice (vechi)
324. Pamantul Stramosesc
325. Buletin anti-judeo-masonic
326. libertatea
327. Aza (M. Polihroniade)
328. Cuvantul studentesc (de acum)
329. Glasul stramosesc (Dr. I. Banea)
Periodice Franceze
330. Reuve itnernationale des soc. secretes Paris
331. La nouvelle lanterne (R. de Planhol) Paris
332. Revue de lectures (L. Bethleem) Paris
333. Action francaise (Leon Daudet) Paris
334. Bloc anti-revolutionaire (F. Lacointa) Toulouse
335. Le Centurion (Paul Bonny) Geneve
Italiene
336. Antieuropa e Ottombre (Asvero Gravelli) Roma
337. Romana (Agentia Urbs) Roma
Germane
338. Der Angriff (Dr. Goebbels) Berlin
339. Illustierter Beobachter Munchen
340. Hammer Leipzic
Engleze si Americane
341. The Hidden Hand, London
342. The Dearborn Independent, U.S.A
343 Le miroir et le goglu, Canada
Întrucât această broşură a fost tipărită de împrejurările de faţă- deci fără posibilitatea vreunei corecturi- s-au strecurat o sumedenie de greşeli de ortografie şi frază'
1935